Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Franco, no tak! Do toho!
Franco, jen si povídáme.
Já vím, ale...
Nikdy jsem u psychologa nebyl.
Žádný strach.
Řekněte mi, kolik je vám let.
Sedmdesát pět.
A jak dlouho jste ženatý s paní Ritou?
Ehm...
Čtyřicet dva let?
Čtyřicet dva let.
Čím jste se živil?
Jako obchodník.
Měl jsem velký obchod se svatebními šaty. V centru.
Dobře.
- Kolik máte dětí? - Jedno.
Ne, Franco. Dvě.
Franco, zapomněl jste na jedno dítě?
Ne. Pamatuju si na něho.
Ale radši bych na něj zapomněl.
- Jak se jmenují vaše děti? - Anna.
Je pýchou naší rodiny.
Vystudovala, teď dělá účetní.
Vzala si účetního, jako je ona.
A dokonce ze mě udělala dědu.
- To je ta paní venku? - Ano. Stále se o nás stará.
A co váš syn?
Z hlediska kognitivního je na tom váš otec dobře.
Vykazuje počátky depresivní poruchy, která se musí sledovat.
A vaše matka spadá do stejného psychologického rámce.
Máma dost trpí kvůli problémům s kostmi.
Od té doby, co má potíže s chůzí, je bohužel poněkud skleslá.
Zmínili problém s vaším bratrem.
Problém?
Tragédie!
- Jste v kontaktu? - Ne!
Vím, že žije v Římě. Ale je lepší se s ním nestýkat.
Naštěstí mají vás.
Teď je vaše přítomnost důležitá víc než kdy jindy.
- Ano, ovšem, ale víte... - Pravým lékem je vaše přítomnost.
Buďte stále s nimi. Neopouštějte je ani na okamžik.
Obzvlášť teď.
Máme jet s manželem na dovolenou.
Rezervovali jsme si dva týdny na lodi s přáteli.
Aha...
Proč nezavoláte bratrovi?
- Aby byl s mými rodiči? - Ano.
Ne, doktore, věřte mi, vy ho neznáte.
Zahojit rány z minulosti by vaší matce a otci hodně pomohlo.
Ano, ale můj bratr není...
Váš bratr se nemůže dočkat, až přijede, aby se s nimi usmířil.
Čeká jen na příležitost.
To dlouhé odloučení
ho určitě učinilo citlivějším ke křehkosti života.
Můj bratr?
- Citlivější? - Ano, citlivější.
Věřte mi, zavolejte mu.
To je ale pitomec!
Koukněte na toho pitomce!
Hej, mluvím s tebou!
Co je?
Neviděl jsi, že se chystám zaparkovat?
Tohle je parkoviště pro zdravý.
Jediný, co na tobě funguje, jsou oči. Proč je nepoužíváš?
Nevidíš bílý čáry?
Jen si stoupnu na invalidy, můžete se zbláznit.
Chceš stát na místě pro zdravý, jako jsem já?
- Najdi si svoje místo! - Bezva! Jak citlivé!
Uzdrav se a promluvíme si.
Ahoj, máš rezervaci?
Ne, chtěl jsem tě překvapit.
Jsi rád?
Paolo, promiň, přišel za mnou.
Ok.
Proč nejíš okraje pizzy?
- Angelo... - Protože mi nechutnají.
Tak proč si ji sakra dáváš? Dej si placku.
Luigi, promiň, je mi opravdu trapně.
Denise, nic se neděje, klid. Už jsme na odchodu, že jo?
Nechte si chutnat.
Můžeš mě přestat ztrapňovat před kolegy?
- To byl tvůj kolega? - Je vedoucí oddělení úspor.
Úspor? A vyhodí půlku pizzy?
Fakt génius.
A navíc tomu šéfuje. Pitomec.
Na rozdíl od tebe ten pitomec má práci.
Já snad práci nemám?
- Tomu ty říkáš práce? - Jasně, platí mi.
Tak je to práce.
Stydím se říct svým přátelům, jakou máš práci.
Změň přátele.
Něco mi vysvětli, Angelo.
Myslíš, že tu práci dokážeš dělat dlouho?
Jasně.
A bude to čím dál lepší v téhle společnosti za hovno.
Absurdní.
Víš co, Angelo?
Zasloužím si mnohem lepšího muže, než jsi ty.
Denise!
Příliš pozdě, Angelo.
Účtenka.
Zrodila se další osina v zadku.
Kdepak sterilní sousedi.
Děvka.
Tak malá a už děvka.
To brečí tvoje dcera?
Ano, je jí jen pár dní.
A chce se dožít roku?
S tím, co jí přeju, se jí to nepodaří. Ať přestane!
Já odpoledne spím, protože v noci pracuju.
Nejdřív šoustáte, a pak mě otravujete.
- Kdo je? - Ahoj, Angelo.
Tady Anna.
Jaká Anna?
Anna, tvoje sestra.
Co sakra chceš?
Chci jet s manželem na dovolenou.
Zasloužím si trochu odpočinku,
když se celý rok starám o naše rodiče, ne?
Co říkáš? Nezasloužím si ho?
- Můžeš jet, máš moje svolení. - Jenomže nemůžu.
Máma s tátou už nejsou natolik soběstační.
Nemůžou být sami, takže jelikož děti mají dvě...
Vezmi to za mě. Přijeď do Palerma a zůstaň s nimi, dobře?
Najmi pečovatelku.
Máma s tátou pečovatelku doma nechtějí.
Tak na žádnou dovolenou nemůžeš.
Husa jedna.
Co ti říkal psycholog? Že prý bude citlivější.
Výborně.
Jen tak dál.
JÁ JSEM KONEC SVĚTA
Angelo, Johny z Rabbitu.
Zase tu mám tři opilý nezletilce.
Volal jsem taxíky,
ale nechtějí je naložit, protože jim blijou v autě.
Přijede policie a zavře mi podnik.
Angelo, přijeď a odvez je, prosím.
Tady je adresa těch usmrkanců.
Peníze pro tebe.
Odvez je domů, díky, Angelo.
Dal jsem si šest džin toniků!
To mě poser!
Co je to za cajdák? Jsme snad v opeře?
Neslyšíš nás?
Říkám ti, přepni tu muziku na hovno!
Hej, promiň! Udělal jsem chybu!
Odpusť, nenechávej mě tu!
Vám se tahle hudba líbí?
- Jo, jo. - Jo, je krásná.
- Dám ji víc nahlas? - Jo, třeba.
Bacha, tmavovlasej vypil hafo tvrdýho alkoholu.
Zavezete nás do jinýho lokálu?
Chce se mi zvracet.
Vystup!
Poblil sis boty, co?
Kruci! Hej, kam jedeš?
Čau.
Jak se jmenuješ?
Jsi němej? Ztratil jsi řeč?
Co to děláš?
Angelo, je zázrak, že to auto ještě jezdí.
Proč si nekoupíš nový?
Na převážení ožralů?
Neexistuje. Tohle je perfektní.
Chápu. Ale uvidím, jestli seženu náhradní díly.
Obvolám pár lidí.
- Kdo je? - Teď mě dobře poslouchej!
Starám se o mámu a tátu už roky, ve dne v noci.
A ty ses už roky ani neobtěžoval jim zavolat.
Copak se nestydíš?
Ne.
Tak ne?
Tak já ti něco povím. Zapamatuj si to.
Až tu za sto let máma s tátou nebudou,
uvidíš, jaké budeš mít výčitky svědomí!
Uvidíš!
Za sto let už tu nebudu ani já. Co je mi sakra po tom.
Výborně, přesvědčila jsi ho.
Další skvělá dovolená s tvým otcem a matkou.
Co mám dělat, Nando?
Zavřít je do domova důchodců, jako jsi to udělal se svými rodiči?
Jsou tam s ostatními seniory, v čem je problém?
Nikdy je tam nezavřu! Udělali pro mě všechno.
Dobrá, tak si to užijeme tady s tvými rodiči!
Dej vědět ostatním, že nikam nejdeme.
Ty!
Angelo, ten chlápek s náhradními díly má dovolenou.
Musíš to tu nechat, v září uvidíme.
Proč nejedeš na dovolenou? Nemáš nic zábavnýho na práci?
Zábavnýho, říkáš?
Jasně, že mám.
Nando, poslal zprávu.
- Kdo, tvůj bratr? - Ano.
- Napsal, že přijede zítra! - Výborně!
Říkala jsem ti, že se v něm pohne svědomí.
Výborně, zlato, přesvědčila jsi ho!
Přesvědčila jsi ho!
Dobrá práce.
Když se do toho dám, dosáhnu všeho.
Tady jsou dokumenty, poslední analýzy, všechno.
Nezapomeňte, že zítra odpoledne máte doktora.
Pojedete mým autem, zaparkovala jsem ho dole.
- Nechám vám klíče. - Kdo nás odveze?
On, tati.
Máte v plánu výlet s farností?
Odřekl jsem ho, přijede tvůj bratr.
Výborně, tati.
O minulosti nemluvte, všechno je zapomenuto, dobře?
Ano, odpustit, don Gino ti to taky říkal.
Až zítra ráno přijede, přivítejte ho s úsměvem.
- Užijte si vaše společné dny. - Dobře, dobře.
Anno, kde jsi takovou dobu? Pospěš si.
- Už jdu! Máme dost času. - Nastup.
Ahoj, zlato! Hezkou zábavu.
Čau, mami, čau, tati!
Jak se to tváříš?
Nejsi rád, že se vrací tvůj syn?
Ale jo, jsem rád. Moc rád.
Nechápu to. Kromě letenky mám platit i za zavazadlo?
Ano, protože vaše zavazadlo váží přes 10 kilo.
No a?
Za 2 kila mám zaplatit 60 eur? Kolik si účtujete za kilo?
Heleďte, pospěšte si! Zaplaťte, ať můžeme postupovat.
Nevidíte, že zdržujete frontu?
Co sakra chceš? Viděl ses?
Tu frontu blokuješ ty. Jsi tlustej, já hubenej.
Mně účtujete zavadlo kvůli dvěma kilům navíc.
A ten tlustoprd, co má tři tašky v břiše, neplatí nic.
Jak to přemýšlíte?
Tělo zvažte, ne zavazadlo.
Máte mozek?
Tu máte. Všechno je v pořádku, běžte, děkuji.
Jasně, že půjdu.
Účtujte tlusťochům podle váhy a uvidíte, jak zhubnou.
Víte, kolik paliva je potřeba k přepravě toho chlapa?
Jste grázl a surovec!
Ale aspoň jsem hubenej.
Běž do Palerma pěšky, a zhubneš.
Nebyl jste v Palermu 9 let? To je hodně dlouho.
Určitě jste odjel za prací, že jo?
Ne.
Lezla mi na nervy moje rodina.
Ale usmířili jste se a vracíte se, abyste je obejmul.
Taky mám problémy s manželkou, s dětmi.
Pořád chtějí víc a víc.
Víte, co dělám, abych našel klid?
Jedu na lov.
Dneska taky.
Jen co vás vyložím, odjedu.
Už jste někdy střílel?
Ne.
Dávám přednost slovům. Zabíjejí víc.
Těžká, viďte?
Představte si, že doma mám jednu ještě větší.
Rito, už přijel. Je ozbrojený.
Má pušku.
Pušku?
Běž ty.
Ne, běž ty.
Běž!
Říkám ti, běž ty!
Jakápak puška!
Angelo!
Hodina, než otevřete?
Chodím o holi, musím pomalu.
- Nemohl jsi otevřít ty? - Já jsem neslyšel.
Jí nefungujou nohy, tobě uši?
- Vítej doma. - Doma? V léčebně.
Běž dolů, čeká na tebe taxikář.
- Na mě? - Jo.
- A proč? - Musíš zaplatit cestu.
Mám platit já?
Chtěli jste, abych přijel, to si mám platit i taxíka?
Franco, běž zaplatit taxi.
Už jdu.
Je skrblík jako kdysi, nebo se změnil?
- Jdu tam a zaplatím. - Běž a zaplať taxíka.
- Jdu dolů a zaplatím. - A dej mu dýško.
Pojď, pojď.
Kdo to sakra je?
Carlo, tvůj synovec.
Syn tvé sestry.
Je důstojník námořnictva.
Teď je na misi.
Jel bombardovat cizí rodiny? Nemohl vybombardovat tu svou?
- Sundej ty fotky. - Hned, hned.
Vypadá stejně blbě jako jeho otec.
- Tady mám spát? - To je tvůj pokoj.
Už nespím v jednolůžkový posteli, spím v manželský.
Vytáhnu postel vespod.
A pak se uprostřed rozjedou a budou mě bolet záda?
Neexistuje.
Tady spát nebudu.
Dobře, dobře. A kde chceš spát?
Mise splněna. Taxi zaplaceno.
Tučné dýško taxikáři. Pět eur!
Co to děláš?
Bude spát v naší ložnici.
V naší ložnici?
- A my? - V jeho pokoji.
Nebudeme mít pohodlí.
On udělal první krok a přijel sem.
Teď je řada na nás.
Nech to být.
Když jsem byl malej, u sebe v posteli mě spát nenechali.
Teď tu budu spát já. A klidně vám ji zasviním.
Však já je znám. Nezměnili se.
Teď přijde můj otec a zeptá se, čím se živím.
A pak se mě matka zeptá, jestli mám přítelkyni.
Protože je tyhle věci zajímají.
"Stálá práce. Manželství."
Chtějí se chlubit přátelům, jak jsem dobrej.
Mám dělat tyhle kraviny, aby byli šťastní.
Jasně, to víte, že jo.
Pojďte a ptejte se.
Budete se dmout pýchou.
Tady to je, Angelo. Čisté povlečení.
Tady ses usídlil?
Dobře děláš. Je to tu pohodlnější.
Jsi unavený, moc pracuješ.
A co teď děláš?
Pracuju v jednom družstvu.
Ohromné! Zajímavé.
A čím se zabýváte?
Já čistím záchodky na nádražích.
Ta práce mi přináší velký uspokojení.
Jo.
Protože když jdou lidi chcát a hajzly jsou čistý,
je to moje zásluha.
Pověz mi.
- Jsi zasnoubený? - Ne. Byl jsem ženatý.
Rozešli jste se?
Ano, bohužel.
Podváděla mě.
S mou nejlepší kamarádkou.
Byla lesba, ta děvka.
- Tohle si vezměte, šup. - Hned to bude.
- Běžte. - Ano.
- Pojď. - Už, už.
- Necháme tě o samotě. - Ano.
A teď se pochlubte přátelům.
GIOVANNI MANCUSO PRAKTICKÝ LÉKAŘ
V pořádku.
A Franca jsme taky prohlédli.
Jak to šlo u psychologa?
Povídali jsme si o mnoha věcech.
Dobře. Povězte mu všechno. Udělá vám to dobře.
Uvidíme se v září?
- Užijte si dovolenou, doktore. - Děkuji.
- Na shledanou, děkujeme. - Na shledanou.
Počkejte venku, promluvím si s doktorem.
Podívejte, váš otec je v raném stádiu deprese.
Ale místo abych mu předepsal léky,
raději jsem ho poslal k psychologovi.
Vzhledem k věku má naštěstí dobré hodnoty.
Může jíst, co chce, a pít svoje milované víno.
Zkrátka, alespoň u stolu ať si to užije.
Jistě, jak jinak.
Vaše matka má bolesti v kostech.
Ty jsou způsobeny artritidou spolu s osteoporózou.
Má na to věk.
Neměla by se namáhat.
Měla by chodit co nejméně.
Maminka by chtěla vozík.
Napíšu jí žádanku, aby si ho mohla koupit?
Ne, zařídím to. V pořádku.
Kdyby bylo potřeba, tohle je číslo na mého zástupce.
Poslyšte.
Užijte si otce a matku.
Rodiče tu nebudou navždy.
Naštěstí.
Představte si, že byste měl tyhle osiny v zadku celej život.
Angelo, děkujeme, že jsi nás zavezl k doktorovi.
- Poděkuj. - Díky, díky.
Co chceš?
- Nastoupit. - Ne, ty běž pěšky.
Doktor říkal, že na tvoje bolesti je nejlepší pohyb.
Vždyť jsou to dvě patra! Schody jsou strmé.
Tím líp. Uzdravíš se dřív. Běž!
Když to říkal doktor... Běž.
Ty schody mě zničily.
Moje kolena!
Angelo, vždyť mi doktor chtěl dát vozík.
Mně řekl, že ne. Že máš chodit pěšky.
Dobře.
Aj, aj!
Teď chce invalidní vozík.
Když jsem byl kluk, nekoupila mi moped.
"Je to nebezpečné. Až budeš větší."
Všichni kámoši měli motorky, a já kolo. Jako idiot.
A teď chce vozík. Jasně.
Až budeš starší, koupím ti ho. Na stý narozeniny.
- Kde vězí? - Počkej!
- Volalas ho? - Volala.
- Vydrž přece chvilku. - Poslyš, já mám hlad.
Ne! Počkáme na tvého syna.
Já večeřím v sedm!
Švagra jsem vyřešil.
Teď se vypořádáme s dcerou.
Annuccia! Vida, jak si ji uložila.
Zkuste jí zavolat, když umáznu číslo.
Uvidíme, jestli to zvedne.
Ať si zkusí vám zavolat. A je zablokovaná, mrcha!
Trhni si. Odteď budeš mluvit jen se mnou.
- Tady je! Konečně. - Tady je náš Angelo!
- Pojď a sedni si. - Jen pojď.
Podívej na ty dobroty, co máma uvařila.
- Jo, jo. - Ale ne kvůli tobě.
Vždycky takhle jíme, každý den, oběd a večeře.
Ale Franco, je to proto, že přijel Angelo.
- Jasně, to byl vtip. - Tady máš.
Pro nás staré je jídlo jediným potěšením.
A víno!
Podívej se. Dělá ho jen pro mě.
Jeden farmář mi ho vozí každý týden až domů.
Já se bez vína k obědu a k večeři neobejdu.
Raději umřu.
- To už pít nesmíš. - A proč?
Kdo mluvil s doktorem?
- Dnes jsem s ním mluvil já. - Jo.
Řekl mi, že máš všechny hodnoty špatné.
Takže na víno zapomeň.
A co budu pít?
Vodu.
Když to říká doktor...
Podej mi talíř.
- Neupejpej se... - Tak.
- Víš, že... - Táta má tyhle těstoviny moc rád.
Sní jich plné dva talíře.
Tady máš.
Dej to zpátky. Polož to.
To je pro tebe. Salát. Dobrou chuť.
Ale mně je dobře.
- Víš, jakej máš cholesterol? - Ne, nechci to vědět.
Nechceš to vědět? Já to totiž vím. Nechtěj to vědět.
Sněz ten salát. Jsi nezodpovědnej. Jez!
Dělá to pro tvoje dobro.
Sněz ten salát.
A pij vodu.
Když jsem byl malej, nedovolil mi pít Coca-Colu.
"Je sladká. Je perlivá. Bude tě bolet žaludek. Dej pozor!"
A ředil mi ji vodou, pitomec!
Teď ho donutím vypít všechnu vodu, co mi nalil do Coca-Coly.
Budou tancovat, jak já pískám.
Hej lidi! Připijme si na Kostariku!
Kde je Anna?
Anno?
Před měsícem byly testy mámy a táty úplně v pořádku.
Nevíš, že se za měsíc můžou senioři rapidně zhoršit?
Musím ti tohle připomínat?
Zkouším jim volat nepřetržitě, ale nemůžu se dovolat.
Výmluvy. Mně ses dovolala.
Jak to, že s nimi spojení nefunguje? Protože jsou ti fuk.
Styď se!
Nána pitomá.
Anno?
Zlato, pojď si s námi připít.
Připít?
Moji rodiče jsou na tom zle, a ty chceš, abych si šla připít?
Jdi si připít sám! Stejně ti na mé rodině nezáleží.
Anno... Anno!
Ten parchant zamkl kuchyň.
Nemůžu spát, mám hlad.
Anna se ani neozvala, aby nám řekla, jak dorazili...
Volala jsem jí, ale spojení nefunguje.
Volala jsem i Nandovi.
Nedostupný.
Budou na širém moři.
A co my?
Nechala nás tu s tím...
- Nebyla lepší pečovatelka? - Ne.
Cizí lidi v domě nechci.
A jeho jo?
Padá hvězda!
Taky si něco přej!
Do toho, Franco, honem!
Před časem bych si přál zdraví a peníze.
Teď si přeju jen jedno.
Aby zmizel!
Ticho! Uslyší nás.
Nesnáším ho.
Angelo, nemůžeme si vzít vozík aspoň na tu vodu?
Je těžká.
Dnes jsem ti naložil jeden a půl litrový.
Zítra poneseš dvoulitrový.
Aspoň posílíš svaly.
Do toho, zatlač do nohou.
To je ale krásný pes!
Co je to za rasu?
- Irský setr. - Přesně tak.
Jako ten, kterýho jsem si přinesl domů, když jsem byl malej.
Vrátili jste ho majiteli a vymysleli si habaďůru, že utekl.
Já? Já ne. Tvůj otec.
Jeho táta nechtěl psa.
Škoda.
On? Nebyla jsi to ty, kdo říkal, že pouští chlupy po celým bytě?
Že čůrá na podlahu a všechno zašpiní?
"Kdo to má uklízet? Nejsem žádná služka."
- Ne, já ne. Tvůj otec. - Ne?
Tvůj otec. To on ho odnesl majiteli.
- Přísahej. - Přísahám.
Tvůj otec.
Dobře.
Co ten se naplakal! Přilnul k němu.
Víte, jaké děti jsou, ne?
Dítě, které vyrůstá se psem, je citlivější.
Ano?
Pozdě...
Jsou výtečné.
Chutnají ti?
Ještě.
Další? Snědl jsi skoro celý balení.
Poslední.
Poslední, fakt, poslední.
A dost, zapomeň na ně.
Já vím, že mě máš rád.
Že to děláš kvůli mně.
Děkuju, můj synu.
Vidíš, jak se o tebe stará?
Ty sušenky chtěl koupit on.
Psy rád neměl, ale psí sušenky mu chutnají.
To mi hlava nebere.
Kam jdeš?
K panu Francovi, vezu mu víno.
Umřel.
Ježíši!
Tak najednou? A jak zemřel?
Cirhóza jater.
Pil moc vína. Zmiz!
Máš štěstí, že tě nenahlásím.
Dobře, už jedu.
Vrať se na svou farmu. Už ať jsi pryč!
Ahoj! Zatímco s tebou mluvím, taje ledovec na severním pólu.
Tak se mnou nemluv. Zmlkni.
Zase jeden, co to má na háku!
Co uděláš pro záchranu světa?
Nebudu mít s tebou sex.
Chtějí zachránit svět.
Přede mnou neprchají, ale zachraňovat svět, to jo.
Já jsem konec světa.
Angelo! Rodiče říkali, že přijedeš!
- Kam máš namířeno? - Koupit dárek matce.
Hodnej kluk. Pamatuj si, Angelo, být rodičem je těžké řemeslo.
Proto nemáš děti.
To bude doktor.
Zvedneš se?
Nezvládnu to. Jsem zesláblý.
Neudržím se na nohou.
Jsem doktorka Pedrottová. Zastupuju doktora Mancusa.
Jsi mladá, rozumíš starým?
Ano.
Pojď dál. Zavři dveře.
Co se stalo?
Mýmu otci není dobře.
Měl velký průjem.
Přejedl jsem se sušenek.
Snědl celý balení.
- Ano, moje chyba. - Kdo snědl sušenky?
Je to moje vina. Syn za nic nemůže.
Že nemůžu? Jasně, že nemůžu. Kolik sušenek jsi snědl?
- Řekni to doktorce. - Hodně.
Hodně. A jak jsi je hltal!
Sebral jsem mu je, ale on kňučel: "Ještě jednu! Dej mi ještě!"
Celou dobu, viď, že jo? A snědl celý balení!
Po léku, který jsem vám dala,
by měl průjem ustat.
Jakmile vidí jídlo, dočista se pomátne.
Je k neudržení! Chamtivec.
- Už to neudělám, přísahám. - Dejte mu zbytek toho léku, paní.
- Na shledanou. - Na shledanou. A promiňte.
Tátu měj pod kontrolou celý den.
Kdyby cokoliv, zavolej mi. Jsem k zastižení v nemocnici.
Ty pracuješ i v nemocnici?
Tenhle týden mají všichni dovolenou.
- Máš tam dvě postele? - Pro koho? Pro rodiče?
- Jo. - Nejsou na tom tak zle.
- Zatím, ale brzy se zhorší. - Nemyslím.
Já je znám. Zhorší se.
Jestli chceš, přivez je zítra do nemocnice.
Prohlédnu je a zjistím, jak jsou na tom.
Tak zítra ráno? U tebe v nemocnici?
- Tak zítra. - Bezva, tak zítra.
Jestli do zítřka vydrží.
Matko lásky hodná...
Oroduj za nás.
Matko obdivuhodná...
Oroduj za nás.
Matko dobré rady...
Oroduj za nás.
Matko Stvořitelova...
Oroduj za nás.
Matko Spasitelova...
Oroduj za nás.
Panno prozíravá...
Oroduj za nás.
Kolikrát jí to opakuješ?
Připadá ti Panna Marie hloupá? Pochopila, že se za vás má modlit.
- Proč jí to opakuješ? - Tak zní modlitba z Růžence.
Modlitba? Tohle je stalking.
Neobtěžuj lidi, prosím tě.
Vypni to rádio a pojď se mnou.
Modlila jsem se k Panně Marii za svou artritidu a za tátovo břicho.
Studovala Panna Marie medicínu?
Nech toho, prosím tě. Zvedni se a pojď se mnou.
Mám dát na modlení?
Co je to za balík?
Je pro tebe.
Tenhle veledar?
To je to nejmenší za to, cos pro mě udělala.
Angelo, ale tys mi už dárek dal.
Tím, že ses vrátil, synku.
Ale jdi, nedojímej se. Otevři ho.
Jen ho otevři.
Místo abych žádal o pomoc Bohorodičku, pomůžu ti sám.
Ta má svý práce dost.
Ale je to namáhavé.
Jak dlouho mám ještě šlapat?
Dalších 50 minut. Zítra to navýšíme.
Kdybych se o vás nepostaral já...
Jsi tak sladký, zlatíčko moje.
Tolik tě miluju...
Na co koukáte?
Na náš oblíbený seriál.
Jakej? Hezkej?
Krásnej, sledujeme ho pravidelně.
Dnes je poslední díl.
Dneska se dozvíme, jak to skončí.
Když jsem byl malej, nedovolili mi koukat na animáky.
Teď jsi se svým synem.
Zpropadeně, zrovna teď.
- Pospěš si. - Nefunguje to.
- Zmáčkni "zpět". - Vím, co mám zmáčknout.
- Nefunguje to. - Dej to sem!
- Na, zkus to ty. - No tak šup!
Hned uvidíme.
Tak co?
- Vidíš, nefunguje to. - Čeho ses dotkl?
Nedotknul jsem se ničeho.
Jak to, že ne? Musel ses něčeho dotknout.
Nedotknul. Vyplo se to samo.
- Dotknul ses toho. - Ne.
Dotknul ses toho nohou.
Ne, nohy jsem měl tam, ovladač byl tady.
A dost!
Lezeš mi na nervy! Zkazil jsi mi večer.
- Jdu spát. - Prý dotknul. Nedotknul!
Majiteli ovladače.
Taky jdu spát.
SANITKA
Anno, udělali jsme dobře, že jsme si dopřáli tuhle dovolenou.
Ano.
Počkej.
Proboha.
Proboha!
Mami!
Tati!
- Tati. - Anno...
Anno. Co se děje?
Zatracená práce!
Tady jsi.
Výsledky budou hotové zítra.
Když se tu večer zastavíš, mám službu, můžeš si je vyzvednout.
Ale všechno se zdá v pořádku.
- Takže jim nic není? - Všechno se zdá být normální.
Nehrozí jim každou chvíli infarkt?
- Ten se předvídat nedá. - Vidíš?
Taky můžou dostat mrtvici, že jo?
Nebo ischemii. Ta přichází náhle.
Cukrovku. Víš, kolik sladkostí otec stláskal?
- Angelo... - Névy. Zkontrolovala jsi znamínka?
Víš, kolik nádorů z nich vzniká?
- Angelo. - Strašně moc.
Angelo, poslouchej mě.
Chápu, že ti na rodičích záleží.
Ale nemůžeš je ustavičně vláčet po kontrolách.
Uklidni se.
Proč si nezajedeš k moři?
Je srpen.
To je fakt.
Nechceš jít se mnou na plavecké závody?
Nemáš někoho, kdo by mohl zůstat s rodiči?
- Můžu je nechat u prarodičů. - U prarodičů? Bezva!
Když mě vyzvedneš, můžeme tam jet společně.
- Odvezu je a vrátím se. - Dobře.
Čau.
Tak zatím!
- Marto. - Co?
Jestli si s ním vyrazíš, řekni mi to. Když se nevrátíš, volám policii.
Ty jsi ale cvok!
Hele, je citlivý.
Všimla sis, jak se stará o své rodiče?
Čau!
Nechávali jste mě u prarodičů celý dětství.
Abyste se mohli jít bavit.
"Angelo, zůstaneš u prarodičů." "My máme něco důležitého na práci."
Prd důležitýho. Šli na večeři. Chodili hrát karty s přáteli.
A mě nechali celej večer s těma dvěma prďolama.
Balamutili mě.
Teď si tam pobuďte vy... "U prarodičů."
Užijte si to.
Právě začíná finále plaveckého kurzu.
Prosíme rodiče a soutěžící, aby zaujali svá místa. Děkuji.
Za chvíli to začne.
- Kdo soutěží? Tvůj synovec? - Ne, můj syn.
- Ty máš syna? - Ano, je mu sedm let.
Dnes mu končí kurz plavání.
Je to úžasný, výjimečný kluk, uvidíš.
Chudáček, prožívá teď perné období.
S jeho tátou jsme se rozešli.
Tam je jeho táta.
Zaujměte místa, soutěž začátečníků právě začíná.
Koukej na toho kluka v zelený čepici. Ten tutově prohraje.
Podívej se na něj. Kam to jde?
Půjde ke dnu a do bazénu udělá díru.
Bazén se vyleje, až se ponoří.
Uvidíme, co provede. Až tam skočí, všichni puknou smíchy.
Navíc je hluchej, neslyšel píšťalku.
Stojí tam jak péro.
Říkal jsem ti, že se vyleje bazén.
- Co je to za styl? - Na hovno!
Jako kluk jsem byl dobrej ve fotbale.
Ale rodiče se na mě nikdy nepřišli podívat.
Na něho se rodiče dívají. Představ si ta ostuda.
Je lepší děti adoptovat. Vždycky můžeš říct, že nejsou tvoje.
"Copak ho znám?" "Neporodila jsem ho."
"Narodil se postižený, není to moje vina."
Ale jemu tohle udělali rodiče.
Kam jsi zmizela?
- Mami, voda byla studená. - Nevadí, zlato, vedl sis dobře.
Angelo, to je Gabriele.
Můj syn.
Vedl si dobře. Viď, Angelo, že si vedl dobře?
Ohromně. Venku na tebe čeká fronta na autogram.
S novináři se sejdeme potom.
Novináři, prima. Teď pojď a převleč se.
Vezmi si tričko a jdeme.
Uvidíme se v sobotu, zlato, dobře?
Pa, užij si to.
Promiň, ale s mým bývalým tě neseznámím.
Kdo o to stojí?
Dostala jsem hlad. Zajdeme spolu na večeři?
Ale možná by tvoji prarodiče už chtěli odpočívat.
Ne, ti už odpočívají.
- Jdeme, taky mám hlad. - Perfektní!
Můžeme jít do restaurace U Maria.
Mají tam krásnou terasu, ale zamluvím stůl, mívají plno.
- Já to zařídím. - Dobře.
- Dobrý večer. - Dobrý.
Duro.
- Stůl pro dvanáct? - Přesně.
Prosím, pojďte za mnou.
Děkuji.
Promiň, ale koho jsi pozval?
Nikoho.
Tak proč jsi zamluvil stůl pro 12?
Abych neslyšel kecy od stolů vedle.
Podívej, jak v restauracích staví stoly blízko sebe.
Aby víc vydělali.
A já mám snášet kecy ostatních? Neexistuje!
- Přinesu vám zatím něco k pití? - A k jídlu taky.
Nepočkáte na přátele?
Až přijdou, budou jíst.
My se najíme hned, máme hlad, že jo?
- Ano. - Dobře.
- Krásnej večer, co? - Ano, moc.
Promiňte, mluvil jste se svými přáteli?
Prý je provoz, už jedou.
Dobře.
Ty vůbec nepiješ?
Ne.
Vždycky jsi byl abstinent?
Jasně.
A založil jsem si na tom džob.
Jaký?
Když jsem byl kluk, všichni přátelé chtěli, abych s nimi chodil pařit.
Protože věděli, že nepiju.
A že je pak odvezu domů.
A já souhlasil, že jim budu dělat šoféra.
Bavilo mě je rozvážet na špatný adresy.
- Proč se směješ? - Ne...
Vyprávím ti o sobě, a ty se směješ?
Máš mě za šaška?
Ne, promiň, nechtěla jsem...
Pokračuj, prosím tě. Jak to bylo dál? Promiň.
Pak se to rozneslo.
Začala mi kvůli tomu volat spousta lidí.
Říkal jsem jim: "Vlezte mi na záda, odteď mi musíte platit."
Když jsem se odstěhoval do Říma, stala se z toho moje práce.
Takže tvoje práce je vozit domů opilce?
- Proč? Hnusí se ti to? - Ne, vůbec ne.
- Stydíš se za mou práci? - Ne, to jsem neřekla.
- Stydíš se? - Ne.
Moje bejvalka se styděla.
Stejně jsem předurčenej zůstat sám.
Ale ne, co to povídáš?
Tak to je.
- Nikdy nenajdu spřízněnou duši. - To víš, že najdeš.
- Ne. - Ale jo.
Ne.
Nikdo tak dokonalej jako já neexistuje.
Zůstanu navždy sám.
To je osud.
Jsem příliš dokonalej. Příliš.
Pojďme.
Promiňte, ale co vaši přátelé?
Nedorazili. Vybodli se na mě.
Mám přátele na hovno.
Půjdeš nahoru?
Jsem sama.
Proč? Bojíš se být sama?
- Ne. - Tak co?
Takže... Dobrou noc.
Dobrou.
První rande, a hned to na mě zkouší.
Spletla si mě s gigolem.
Je dávno po půlnoci. Chápeš to?
On nás nechal na hřbitově!
Franco, říkal, že pro nás přijede. Buď trochu trpělivý.
Zřejmě ho něco zdrželo.
Kdo ví, kam sakra jel!
Ten parchant! Fakan zkurvená!
Franco, ovládej se. Jsme na posvátném místě.
Neslyší nás. Odpočívají. Tvrdě spí.
Už dávno netrpí.
Jen já! Já s tímhle kusem hovna!
S tím spratkem!
- Pst! - Ať táhne do Říma!
Do Říma.
Zítra jedeme na výlet s donem Ginem.
Cože? Říkal jsi, že nepojedeme.
- Protože je tu Angelo. - Právě proto, že tu je on.
Odjedeme.
Aspoň na jeden den se ho zbavím.
Pst!
Fakana.
Tamhle je ten parchant.
Ticho.
- Nemám mu říct, že je parchant? - Ne, nic, mlč. A usmívej se.
- Usmívej se. - Ještě se usmívat, prdlajs.
- Jsi v pořádku? - Angelo, tady nás máš.
Sedni si dopředu, jo.
Nasedám!
Tak co?
A teď všichni domů.
- Tak, tak. - Jedeme!
- Pozdravovali jste prarodiče? - Jak by ne.
Kam jdete?
Jedeme s farností na výlet k Madonně z Tindari.
Ale večer se vrátíme.
- A nic jste mi neřekli? - Nechtěli jsme tě budit.
Pořádá ho don Gino.
Don Gino, pamatuješ si ho?
Když jsi byl dítě, v oratoriu...
Teď už vám to můžu říct.
Don Gino, když jsem byl malej...
Zneužil mě.
Bože můj!
- Bože můj. - A teď jděte.
Jeďte na výlet s tím pedofilem.
Užijte si to.
- Připadal mi jako slušný člověk. - Mně taky.
- To je nechutné! - Nikomu se nedá věřit.
To je hnus.
Uvěřili mi, kreténi.
Když jsem byl malej, nepouštěli mě na školní výlety.
"Špatně se chováš. Zůstaneš doma."
Jo? Tak teď budete sedět doma vy.
To má být vtip? Nepřipadá v úvahu.
- Jistě. - Ten darebák! Ale Bůh ho potrestá.
Mario Grazio, my na výlet nepojedeme.
Já na ten výlet taky nepojedu. Kdepak, to by tak scházelo.
Maniak.
Hned zavolám Dinovi a Costanze.
- Varuj taky Giorgia a Matildu. - Jo, hned jim zavolám.
Mario Grazio, co se děje?
- Pojď dovnitř, ať ti to povím. - Co se děje?
- Franco, Rito, nepůjdete už? - Ne, Gioacchino, nikam nejedeme.
Jak to? Co se stalo?
Kdybys věděla, co don Gino udělal!
Už se s tou osobou nestýkejte.
Jasný?
Done Gino, nespletli si datum?
Co to povídáš? Stálo to v programu. 12. srpna v 7:00.
Všichni mi to potvrdili.
Co děláte? Vy jste neodjeli?
Cože? Já už na faru nikdy nevstoupím.
Ani na pohřeb, abys věděl.
Pojďte, na výlet vás vezmu já.
- Tak jedete, nebo ne? - Ano! Jistě.
Víte, co to je?
Nějaká venkovská usedlost?
Hotel s restaurací?
Najíme se tam?
Nepamatujete si?
To je internát, kam jste mě zavřeli, když jsem byl malej kluk.
- Byl jsi neposedný. - Ve škole ti to nešlo.
Naštěstí už to internát není.
- Aha! - A co to je?
Co to je, co to je?
Domov důchodců.
Pojďme se podívat dovnitř.
Pojďte, pojďte!
A jsme tady.
Naše pokoje jsou vybaveny televizí, klimatizací,
matracemi proti proleženinám.
V každém pokoji jsou jen dva senioři.
Prosím, prohlédněte si to tady. Počkám venku.
Jen pro dva lidi. To se změnilo.
Když to byl internát, spalo nás tu dvacet.
Já jsem spal tam.
V tom rohu.
S plísní na stěně. Pamatuju si to.
Udržovala mě v chladu.
Na tamtu zeď jsem jednou napsal nápis.
Perem. Napsal jsem: "Mami a tati, chybíte mi."
Pak jsem byl jednou nervózní a nakreslil jsem tam penis.
Pěkně velkej.
A jeptiška mě zbila.
Svině jedna.
Pojďme. Ještě je toho k vidění hodně.
Říkala jsem ti, ať ho na internát neposíláš.
Byl to spratek.
Jídla se podávají 3x denně.
Snídaně v 7:00, oběd ve 12:00, večeře v 18:00.
Jídelna je naše chlouba.
Kvalita a hygiena.
Prosím.
I tohle se změnilo.
Na intru jídlo stálo za hovno. V polévce dokonce plavali švábi.
Bývalo mi špatně. Bolelo mě břicho. Měl jsem průjem, zvracel jsem!
A když jsem to neuklidil, jeptiška mě zbila.
Hledal jsem mámu.
A tátu.
Ale nebyli tam.
Kdo ví, kde byli.
Pojďte. Podívejte, jak je krásná.
Prostorná, světlá, s výhledem.
To je naše společenská místnost, kde probíhají rekreační aktivity.
Hrajeme karty, posloucháme hudbu, smějeme se a bavíme!
- Jsou tu rekreační aktivity? - Ovšem!
Když jsem byl na intru, v týhle místnosti se jen studovalo.
A když nás učitelé přistihli při hraní, zbili nás.
- Bijete seniory? - Ale ne! Co to říkáte? Prokrista!
Všechno se tu změnilo...
Máte tu volná místa?
Momentálně máme plno.
Když mi na sebe necháte kontakt, jakmile se něco uvolní, zavoláme.
Ano, pravda. Ráno se jedno lůžko uvolnilo.
Vlastně ne, dvě.
Ano...
Dvě.
Kolik byste jich potřeboval?
Chcete si dát oběd?
- Nemám hlad. - Ani já ne.
Je tu restaurace, mají i dobrý víno.
- Zastavíme se tam? - Ne, ne.
- Pojeďme domů. - K nám domů.
Rito.
My do domova důchodců nepůjdeme!
Nikam nepůjdeme. My máme svůj domov.
Co dělá? Kam jde? V tuhle dobu?
Pojď dál, Marto.
Neboj, ti dva prudiči už spí.
Žádný strachy. Pojďme do ložnice.
- Přišla doktorka. - Co tady v tuhle dobu chce?
Šel s doktorkou do naší ložnice.
Třeba mu není dobře.
Bože...
- Je mu zle? - Není mu dobře.
To je ostuda.
To je hnus.
Ke všemu s doktorkou.
- Zdála se tak slušná. - A milá.
Bože můj, to je ale...
V noci, když jsem byl malej, musel jsem poslouchat, jak šoustáte.
Mysleli jste, že vás neslyším. Jasně, že jsem vás slyšel!
Já tam vlítnu a dám mu pár facek.
Jakých pár facek?
K čemu byly ty facky, cos mu vrazil, když byl kluk?
- Bylo jich málo! - Málo? Podívej, co se z něj stalo!
Teď poslouchejte vy. Zesílím zvuk.
Poslechněte si ty orgie, co jsem vám tu uspořádal.
Do toho, přidej, hodná holka.
Pasta, pasta, pasta!
Podejte talíře!
Nando, Anna nebude jíst?
Netuším. Půjdu ji zavolat.
- Mládeži, foto! - Foť, foť!
- Anno, jídlo je na stole! - Nebere mi to.
Chápeš to? Telefon vyzvání, a on mi to nebere!
Dobře, tak bratra zavoláš později.
- Teď pojď, všichni už obědvají! - Nemám hlad, jasný?
Běž, nacpi se! Ten myslí jen na žrádlo.
Užij si to! Dobrou chuť!
Proč mi to nebere?
- Proč? - Protože mě nenávidí!
Nenávidí mě!
Mě taky nenávidí.
Ale jdi...
Neřekl bych, přijel se o vás starat.
Přijel se pomstít, říkám vám!
Vy jste psycholog, ale já jsem otec toho spratka, znám ho!
Evidentně v sobě má nějakou zášť?
Kdyby jen jednu!
Jak dlouho pobyl v internátě?
Půl roku.
Museli jsme si ho vzít zpátky, taky ho tam nechtěli.
Kdo by ho chtěl?
Složitá povaha vašeho syna
je důsledek vztahu, který jste s ním měli.
Franco,
objal jste někdy svého syna?
Řekl jste mu někdy: "Jsem rád, žes přišel na svět?"
Jednou mu řekl: "Proklínám den, kdy ses narodil".
- Já? - Ano, a dokonce na něj křičel:
"Měl jsem si tenkrát vzít kondom."
Měl jsem vztek!
Ale tys mu taky jednou řekla,
že jsi měla radši potratit než ho porodit.
Klid. Neobviňujte jeden druhého.
Franco, vaši depresi nevyléčí léky.
Musíte se smířit s minulostí.
Musíte obnovit vztah se svým synem.
Už dlouho čeká
na vaši pozornost, na vaši důvěru.
Očekává od vás nějaké gesto.
Jenže já jsem dost uzavřený.
Já vím, Franco.
Vaše generace razí, že "děti se líbají, jen když spí".
Ale snažte se. Dejte do toho všechno.
Společně musíte tomu chlapci vynahradit
všechnu náklonnost, kterou jste mu odepřeli.
Co to děláš?
Objímám tě.
Přišel jsi v depresi, a vyšel jako teplouš?
Co ti ten doktor udělal?
Už tam nechoď. Pojďme.
Angelo, nedal by sis zmrzlinu?
Ano! Vezmeme ho do nejlepší zmrzlinárny v Palermu.
Je drahá, ale výborná. Nejlepší zmrzlina v Palermu.
Nejlepší zmrzlinárna pro mého syna!
Správně, správně.
- Vy si nic nedáte? - Ne. Žádné sladkosti.
Heleďte. Můžu si dát zmrzlinu?
- Řekl jsem ti, že ne. - Vidíte.
- Mému synovi záleží na mém zdraví. - Ano, záleží mu na něm.
- Mně přines další. - Hned to bude!
- A taky briošku. - Správně!
Nejlepší briošku pro mého syna!
Dělají je tady vynikající. Pamatuješ, jak jsem...
Ale s tím je teď konec.
- Nech si chutnat, drahoušku. - Je dobrá, zlato tátovo?
Když spadne, může si ublížit?
Určitě. Jinak by to nebyla legrace.
Jsou tam sítě?
Často povolí. Víš, kolik lidí se tu zabilo?
Franco! Franco!
Čau! Moji rodiče mě taky berou sem do parku, abych si tu hrál.
Jo? A jsi rád?
A ty jim na to skáčeš? Vodí tě sem z pocitu viny.
Ať ti radši koupí PlayStation, blbečku.
Tati, už mě to tu nebaví!
Kup mi PlayStation!
Pořád nespadl?
Pomalu!
Všechno v pořádku!
Viděl jsi, co pro tebe táta udělal?
Ne, co udělal?
Zdravím! Jmenuje se Speed, hledá rodinu, která si ho adoptuje.
Chcete se seznámit?
Je roztomilý!
Chceš ho, Angelo? Líbí se ti?
Už nemám rád psy, jsem dospělej.
A co máš rád?
Bum bum, sedum!
Kdepak je můj synáček?
Můžu ti taky dát dobrou noc?
Ty někam jdeš?
Proč, nemůžu? Musím se tě dovolit?
Ne, ovšem, že ne! Jen běž, pobav se!
Hurá!
Nejdu se bavit, jdu vyzvednout vaše výsledky.
Díky, synku, já tě nemít!
Jdeš za tou doktorkou, co?
Je hezoučká, co?
Víš, co ti řeknu?
Podle mě...
Promiň.
Podle mě se té doktorce líbíš.
Tvůj táta se v ženách vyzná.
Zasnoubil ses v 16 letech, oženil ses v šestadvaceti.
V životě jsi viděl jen jednu frndu, a vyznáš se?
Máš pravdu, Angelo.
Ale víš, za nás to tak bylo.
Člověk se oženil, měl děti, prostě tak, bez přípravy.
Nebyli jsme připravení být rodiči.
Až později zjistíš,
že být otcem je nejtěžší práce na světě.
Vážně?
A kdo tě na ni najal? Najal jsem tě já?
"Práce být otcem".
Máš padáka.
Najdi si jinou práci. Klidně mě zažaluj.
Promluvili jste si?
Copak se s ním dá mluvit?
Dej na mě, všechno je marný.
Franco, nemůžeš chtít za jeden den napravit celou minulost.
Co ti řekl psycholog?
Ty tu jeho nenávist musíš porazit.
Když uděláme, co ti říkám už dlouho...
- Myslíš? - Ano, Franco.
Musíme udělat to gesto.
Uvidíš, jak se mu vrátí úsměv.
Tak to uděláme.
Co to sakra...
- Co se děje? - Had!
Tady jsou výsledky, tví rodiče jsou v pořádku.
Jen otec má trochu zvýšený bilirubin.
- Můžeš mu udělat kolonoskopii? - Ale ne, Angelo, není třeba.
- Bolí to. - Tím líp, udělej mu ji.
Gabriele, prosím tě, dej ten mobil dál od očí!
Co tady dělá?
Měl být s otcem.
Jenže tě viděl se mnou u bazénu a začal žárlit.
Jasně, já jsem hezkej, on hnusnej.
Kleslo mu sebevědomí. Normálka.
Neuvědomuje si, že na to doplácí Gabriele.
Musí tu zůstat se mnou do zítřejšího rána.
- Proč, nemůže jít domů? - Beze mě?
Ne, nenechám ho.
Doma je voda, elektřina, plyn... Ne.
Má spát, ne něco opravovat.
Necítím se na to.
Mně vyčítáš, že jsem vůči rodičům úzkostlivej.
A sama svýho kluka prudíš.
Sekýruješ ho. Podívej se, jak je zkroušenej.
- Marto, chtějí tě na pohotovosti. - Hned tam budu.
Mohl bys ho zavézt domů?
Děkuju.
Gabriele, Angelo tě teď odveze domů. Dobře, zlato?
Angelo, ujisti se, že jsou dveře dobře zavřené.
A ty vchodové taky. Hrozně se bojím zlodějů.
Že ho ukradnou? Viděla jsi ho?
Napíšeš mi zprávu, až dorazíte?
Dobře. Jen klid.
- Zlatíčko, uvidíme se ráno! - Pojďme.
- Mám hlad. - Máš hlad?
- A máš peníze? - Táta mi dal 20 eur.
Dvacet eur?
Pěkná držgrešle, ten tvůj otec. Kde máš ty prachy?
Za ty se najím leda já.
- Proč nejíš? - Máma říká, že mi bude špatně.
Tvoje máma je doktorka, vyléčí tě.
Co se staráš? Pusť se do toho.
Máš štěstí. Tak nemudruj a jez.
- Můžu sníst i hranolky? - Ne, na ty zapomeň...
Jsou bez kečupu.
Teď je můžeš jíst.
- Je fajn být bez mámy, že jo? - Táta taky nechce, abych je jedl.
Fakt? Tak tam dáme i majonézu.
Ať má debil radost.
To pití je pro vašeho syna?
Můj syn? Myslíš, že se mi podobá? Jsi slepá?
Husa.
Napij se, šup.
Táta a máma nechtějí, abych pil slazený nápoje.
Protože pak budu obézní.
Jsi obézní, protože se tví rodiče rozešli.
Jsi obézní, protože jíš dvakrát.
Nejdřív u mámy, pak u táty.
Musíš se rozhodnout, s kým budeš. Buď s matkou, nebo s otcem.
Pak zhubneš.
Jejich vinou jsi tlustej.
Až vyrosteš, pomstíš se.
Až vyrostu, chci být pilot Formule 1.
S touhle figurou? A jak se vejdeš do monopostu?
Můžeš být řidič kamionu. Napij se. Bumbej, je to sladký a studený.
Do toho, srkej. Je to dobrý na žaludek.
S ledem. Saj, saj.
Angelo, všechno v pořádku? Je Gabriele doma?
Ještě ne.
Nevíš, že s dítětem v autě se musí jet pomalu?
Správně. Tady máme dnes večer už druhou autonehodu.
Ale buď tak laskav, až dorazíš, hned mi napiš.
Jinak nedokážu pracovat. Napiš mi. Díky.
Ta tvoje matka je ale otravná. Přidej, za chvíli zavolá znovu.
Šlápni na to! Ty a pilot Formule 1?
Absurdní.
Jsou tu policajti!
Klid, v noci stavějí jen lehký holky.
- Jsi holka? - Ne.
Tak co je ti po tom? Šlápni na to.
Hustý! Měl jsi pravdu. Paráda!
Jasně, že jsem měl pravdu.
Je to... Ital?
- Ne. - Je to muž, nebo žena?
Muž.
- Je starý, nebo mladý? - Je starý.
Starý, starý.
Odpověz, sakra!
Řekni mi, co se sakra děje!
Mám bratra na hovno! Zatracenej psycholog!
"Váš bratr bude citlivější!"
Chce, abych se zbláznila!
Nando, děláte nám z dovolené peklo.
- Udělali byste líp, kdybyste nejeli. - Já vím.
Dokázala by vytočit i Buddhu.
Správně!
- Uhádl jsi! Bravo! - Uhádl jsem?
- Ano! - Teď hádejte vy, co udělám!
Promiň, že tě obtěžujeme, když jsi na dovolené.
Franco... Jak dlouho ti to říkám?
Musel ho přesvědčit až psycholog.
Dětem je třeba měřit stejně.
- On byl vždycky nerozhodný. - Franco je tvrdohlavý.
Co ho znám, byl vždycky paličák.
Pojďme, šup!
Roku 2024, dne 14. srpna,
ve Via Palestro 88 v Palermu,
přede mnou, doktorem Guidem Leonardim a v přítomnosti svědků,
pan Duro Franco a paní Lanzettiová Rita
darují nemovitost o rozloze 230 metrů čtverečních,
v 2. patře, byt č. 8, na adrese Piazza della Marina 74,
zde přítomnému panu Durovi Angelovi.
Já, notář v Palermu, zapsaný a registrovaný... atd.
Tady to je. A teď se sem podepiš, Angelo.
Čitelně, Angelo. Sem.
Nechápu. Oni mi darují svůj byt?
Měl bys být svým rodičům vděčný.
Protože ti právě darovali svůj byt
v hodnotě zhruba 500-600 tisíc eur.
- Stojí tak moc? - A ne? Do toho.
- Na co čekáš? Podepiš. - Do toho!
Obejmeš teď mámu s tátou?
- Konečně! - Náš jediný syn!
Člověk v životě nadělá spoustu chyb.
Ale chci, abys věděl, že jsem na tebe hrdý, synu.
Franco, snad teď nebudeš brečet?
Teď je třeba slavit!
Oslavujme! Na minulost, která je fuč!
Blahopřeju!
Udělali jsme to.
Dnes ráno jsme šli a podepsali.
A máme po starosti.
Udělali jste dobře.
Ano. Vypořádali jsme i jeho.
Až tu jednou nebudeme, bude mít vlastní nemovitost.
Ovšem.
To bude Angelo.
Je to hodný kluk.
Hned vám ho představím.
Konečně jsem Franca přesvědčila. Nechtěl o tom ani slyšet.
Říkala jsem mu: "Koupili jsme byt Anně. Tak i jemu."
- Je to tak? - Jistě.
Pojď dál, Mario Grazio.
Dobrý den.
Nevíte, kdo v domě prodává byt?
- Ne. - U vchodu visí cedule "Na prodej".
Moje dcera hledá byt. Mohla by se nastěhovat blízko mě!
Že by Caronia? Je vdovec.
Ne, kdepak.
Jeho dcera mi řekla, že až táta zemře...
- Bude tu bydlet ona. - Tak kdo to je?
Uložila jsem si číslo z té cedule. Teď tam zavolám.
Budou to Zaffaranovi, dej na mě.
Dobrý den.
Volám ohledně prodeje bytu na Piazza Marina 74.
Můžete mi sdělit, kolik metrů čtverečních má ten byt?
Dvě stě třicet.
Jako ten náš.
Je volný?
Jsou tam dva senioři.
Ale budou bydlet s dcerou.
Zeptej se, v jakém je patře.
V jakém patře je ten byt?
Ve druhém.
- Vedle nás! - Jsou to Macalusovi.
- Mají Macalusovi dceru? - Nevím, možná ano.
Je to byt Macalusových?
Ne? Ten druhý.
Durových.
Promiňte, s kým mluvím?
Se synem.
S majitelem.
Ne, na byt už mám nabídku.
Pošli mi sms s číslem, kdyby něco, zavolám. Měj se.
Pan Duro?
- Co jsi zač? - Jde o vaše rodiče.
Ano, už spí.
Byli velmi rozrušení. Dostali léky na uklidnění.
Náhle jim vyskočil tlak.
Pravděpodobně z horka.
Určitě to bude tím.
Víte, jak staří lidé na tyhle teploty reagují.
Jasně, že vím. Vím to moc dobře.
- Prosím. - Jasně.
Můžeš mě s nimi nechat o samotě?
Jistě, jistě.
Marto, viděla jsi moje rodiče?
Nezvládnou to, viď? Co jsem ti říkal? Věděl jsem to.
Gabriele všechno řekl svému otci.
O hranolkách, o limonádě? A v čem je problém?
Je to dítě, nemůžeš mu tyhle věci zakazovat.
Nevidíš, jak je zamindrákovanej?
Nechal jsi ho řídit auto, uvědomuješ si to?
Teď tě můj ex chce žalovat, a já riskuju, že přijdu o syna.
Máš rozum, sakra?
Jednou udělá něco zábavnýho, a hned mě napráší.
Angelo, neurazí se na mě tví rodiče?
Rozmyslela sis to? Nech si šek, mám dalšího kupce.
Ne, jen nechci, aby to vzali špatně.
Byt je teď váš, už nejste sousedi.
Správně! Tak můžeme sundat ceduli?
Klidně vysaďte dveře, mně je to fuk.
Teď něco uslyší. Uvidíme, jestli nezavolám policii.
Moje matka měla zlatý prsten s brilianty a zlaté náušnice.
A můj otec měl zlatý náramek a cenné hodinky.
Paní, tady nikdo nikdy nic neukradl.
Ten prsten jsem si nesundala 40 let.
Hodinky byly dárek od mého otce.
Okrást dva nebohé staříky.
Ale já to tak nenechám!
Jdeme! Zažaluju vás!
Pojďte dál.
Tati, dej mi tu tašku.
Pomalu, mami, pomalu.
Pojďte.
Zaberte si můj pokoj.
Tvůj pokoj? A kde budeš spát ty a Nando?
Nando mě opustil.
Drahoušku, neboj se.
Já a táta teď budeme pořád s tebou.
- Pořád? - Ano, napořád.
- Navždy se mnou? - Ano.
Pojďte.
- Pojďte, pojďte. - Ano, Anno.
Jaká byla dovolená, užil sis to?
- Náramně. - Fajn. Poslyš...
Opravil jsem ti to auto.
Ale mele z posledního. Nechá tě ve štychu.
Neboj, zítra si pořídím jiný.
Konečně! Prima, Angioletto.
Pořiď si novější, ať seženu náhradní díly!
Angelo, mám tu dva, ale nejsou nezletilí.
On je na šrot a ona nemá auto.
Přijeď si pro ně.
A co teď děláš? Pořád sbíráš opilce?
Ne.
Tohle je moje poslední jízda.
Měním svůj život.
Aha, konečně.
To, co jsem ti říkala, přece jen k něčemu bylo.
Kdybys to udělal dřív, neztratil bys mě.
Angelo.
Líbí se ti?
Je překrásný.
Po takovém jsem vždycky toužila.
Je tvůj za 800 eur.
Táhni k čertu, neřáde.
Pane Duro, majitel říká, že nový vůz, který jste si zakoupil,
stál 140 000 eur a dal vám z té ceny maximální slevu.
Za vaši ojetinu vám tedy můžeme nabídnout 400 eur.
Neexistuje.
Pojištění proti krádeži a požáru mi hodí 2 000 eur.
Tak si ho nechte ukrást.
Mám si ho nechat ukrást?
- Za koho mě máš? - Pane Duro, to byl vtip.
Pěkně blbej vtip!
Idiote.
Prej ať si nechám šlohnout auto!
JUSTIČNÍ PALÁC ZA TŘI MĚSÍCE
Pane Duro, byl ten večer malý Gabriele Macaluso
s vámi v autě?
Ano.
Jeli jste domů k doktorce Pedrottové?
Ovšem.
A řídil jste vy, je to tak?
Ne, řídilo dítě.
Objasněte mi to. Vy jste nechal řídit dítě?
Ženy snad neřídí?
Vy nemáte řidičák?
Soudkyně má doprovod.
Aby neřídila, ne aby ji chránili.
Ticho!
Tohle je dokument od sociálky.
Chlapec všechno odvolal. Popřel, že řídil on.
Můžete jít.
Můžu jít? Vytáhli jste mě sem kvůli takový kravině?
- Můžete odejít, laskavě? - Je naštvaná, blbka.
Vytáhne mě až sem, a ještě je naštvaná.
Soudní jednání se odročuje.
Mami, to je strýc? Co tady dělá?
Asi zase provedl nějaký průšvih. Doufejme, že ho zavřou.
Na doživotí. Nevšímej si ho.
- Počkej. Strýčku! - Nezdrav ho!
Strýčku, co to vyvádíš?
Nevíš, že se kvůli tobě máma s tátou málem rozvedli?
- A nerozvedli? - Ne.
Škoda.
Dohodli se, teď mají slyšení.
Máma odvezla prarodiče do pečovateláku a táta se k ní vrátil.
- Zavřela je do pečovateláku? - Ano, k Nejsvětější Panně Marii.
- Výborně, gratuluju. - Carlo! Pojď už! Jdeme!
S určitými lidmi se nebav! Jdeme, Carlo.
Běž, běž!
"Moji rodiče pro mě udělali všechno."
Zavřelas je do pečovateláku, výborně! A co na to tvý srdce?
Máš srdce? Máš vůbec srdce?
Styď se!
Angelo!
Co sakra chceš?
Omlouvám se. Gabriele si všechno vymyslel.
Asi aby upoutal naši pozornost.
A otravuje s tím mě.
- Cítím se trapně, promiň. - Možná ti odpustím.
Angelo, ty jsi ten nejcitlivější člověk, co znám.
Já vím.
Gabriele zhubl díky dietě 10 kg.
Díky dietě? Díky mně...
To je takový dobrák!
Angelo...
Překvapeni?
Nečekali jste, že se tu objevím, co?
Čekali jste svou milovanou dceru?
Prvorozenou?
Annucciu? Srdíčko mámino?
Tu, co vás sem zavřela?
Tu mrchu.
Co myslíte, měl by syn vidět rodiče zavřený v pečovateláku?
Jak trpí?
Za koho mě máte?
Způsobili jste mi utrpení, ale já vás trpět nenechám.
Vezměte si věci a pojďte.
Angelo, kam pojedeme? K tobě domů do Říma?
- Já už v Římě domov nemám. - Ne?
Tohle je teď můj domov.
Co je? Nelíbí se vám? Chcete zůstat tady?
- Ne, ne, ne! - Za nic na světě!
- Je krásnej! - Tak pojďte.
Pojďme.
Angelo, kam nás vezeš?
Do Švýcarska.
Do Švýcarska?
Švýcarsko je překrásné!
Civilizovaná země.
Tam nedrží starce v pečovatelácích. Nenechávají je trpět.
Ve Švýcarsku stačí jedna injekce, a starci trpět přestanou.
- Pomozte nám! - Pomoc!
- Pomoc!
Pomoc! Pomoc!
- Pomoc! - Pomozte nám!
JÁ JSEM KONEC SVĚTA
České titulky Yveta Kasalická Iyuno 2026