Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
La clau de les coques de Santa Teresa
és posar canyella a la barreja.
Entesos.
Espera, què és "baleja"?
La barreja es fa amb llet i ous.
Té gust de... peix.
Stevie, han picat!
Stevie, mira!
- Pessigolles no! - Pessigolles de peix!
Au, va.
Som com la família feliç d'una pel·li catastròfica.
Tot és perfecte.
Fins a...
la catàstrofe.
Què passa, reietó?
A veure, no culpo el meu germà petit,
però no em va millorar gens la vida.
Vol el xumet.
Ah, us hauria d'avisar: això és un somni.
- Quin vol? - Té preferències?
Sí, el blau.
Tots ho són!
És el que sona com un pallasso.
Cobro extra pels globus d'animals.
Diuen que, als somnis, la ment arregla els problemes reals.
- La roda lateral perfecta. - Quin orgull.
I arreglar coses fa per a mi.
El tinc!
No és el xumet. Deu voler...
Però els últims somnis...
se'm tornen en malsons.
Bé, no és el peluix. Potser té gana?
Has pagat les factures?
- No ho feies tu? - No.
És que pensava que ho feies tu.
Michael!
Mama! Papa!
Potser em volen dir alguna cosa.
O potser...
només són somnis.
- Ostres... - Compte.
- Agafo l'escombra. - No, deixa'm a mi.
- No, Jenn, ho faig jo. - No, ho faig jo.
Frànkfurt gegant, no te'm mengis.
Sé que és dur, però ens en sortim.
Quan acabi l'àlbum...
Han passat dos anys.
L'hauria acabat fa temps si la cantant no m'hagués plantat.
No et vaig plantar, Michael.
Crec en tu.
De debò.
Però ara és diferent.
S'han de canviar les coses.
"Canviar"?
Què vol dir això?
Tots els pares discuteixen, és normal.
Oi?
Potser només han de recordar que bé que anava abans.
VIDA PLANIFICADA OPERACIÓ: ESMORZAR
S'HA DE MILLORAR!
BUSCAR EL RETENIDOR
ROBAR PÒSTITS A LA MAMA
TU POTS! SOMIA, CREU-HI, ACONSEGUEIX-HO
EL TREBALL EN EQUIP COMPLEIX SOMNIS!
Ecs!
Elliot!
Déu meu, quin fàstic.
Pots no deixar restes de menjar ranci a terra?
Si no, com tornarà a casa, en Tony Tanoca?
És un animal de peluix!
ES BUSCA
T'enyoro, Tony Tanoca.
Siguis on siguis.
Bon dia, Os, Osset, Quasi-no-hi-os...
Frank.
Ei! Et faig un truc de màgia?
- Per què ets tan molest? - Obre la nota, Stevie.
"L'Stevie dirà: 'Per què ets tan mo...?'" Prou.
Molest igual.
Bé, gràcies. T'ajudo?
No, ja està bé. Ha de ser perfecte.
Va! El papa m'ha dit que faci coques!
Les puc girar.
Torna-m'ho! Les espatllaràs!
Elliot! De debò, torna-m'ho!
Oh, no!
- No és culpa meva. - Elliot!
Tinc una idea.
Per què no fas màgia de debò i et fas desaparèixer?
Un acte de desaparició.
Recordes quan érem joves?
Hola, tresor. T'has llevat d'hora.
Sí, la mama t'ha fet l'esmorzar.
De debò?
Toc, toc.
Bé, has vingut a salvar-me. De pressa.
Una lletra de la a a la efa.
No puc posar nota als teus alumnes.
Vinga, només un.
Aquest preadolescent diu que Prince estava sobrevalorat.
Suspès automàtic.
Aquí diu: "Descansa."
Perquè el papa t'ha fet l'esmorzar.
De debò?
Coques de Santa Teresa.
Com abans, eh?
Sí, com fèiem abans.
Ep, i l'Elliot?
No ho sé.
On podria ser?
És com si hagués...
Desaparegut!
L'Extraordinari Elliot hi torna!
Elliot...
Ei, ara que hi som tots.
M'ha sortit una cosa i demà súper d'hora he de marxar.
Te'n vas?
La Universitat de Duluth busca un professor
i és un avenç important,
però ho he de mirar i aniré a veure l'àvia de pas.
Però és molt lluny i el papa odia Duluth.
Què? No, m'encanten els pobles que tenen noms estúpids.
És broma, és molt guai!
No, és el somriure fals del papa.
Es veu perquè posa els ulls estranys.
Veieu? Sembla un animal mort.
Mentre la mama sigui a Duluth,
tindreu un passi complet a un VIP conegut com a "papa".
Tinc seients de primera a la Pizzeria de la Polly.
Visca!
La Pizzeria de la Polly, diversió familiar.
Els menors han d'anar acompanyats d'un adult.
Et deixo a tu al càrrec.
Esteu bé, el papa i tu?
- És pels diners? - Què?
Puc buscar feina. De mainadera! O al centre comercial!
Compro un DNI fals, esquivo la llei d'explotació infantil...
Stevie, només és una entrevista.
Ni tan sols és segur. Potser no m'hi volen.
Has vist la cara seriosa que faig en entrevistes?
D'acord?
Pots ajudar l'Elliot a buscar un llibre per a la redacció?
Res de funcions fisiològiques ni de pirates.
Ni funcions fisiològiques de pirates.
Sí.
És clar.
Només és una entrevista. Ho resoldran.
I si no?
No, anirà bé.
Bé!
Tot guai.
Ei, Stevie!
M'has d'ajudar amb el llibre.
Sí, no hi ha res més important.
Tranquil·la, igualment he tret tot un suficient.
Elliot!
No pots treure un suficient.
Puc si em poso les piles.
T'has de quedar amb els clàssics.
Els profes se'ls cruspeixen.
Entesos.
Un llit volador? Clàssic.
Vaquers? Clàssic.
Punys de dinamita? Clàs...
Espera, és una metàfora?
Avisa'm quan t'explotin els punys.
NOMÉS TREBALLADORS!!
No.
No pot ser!
El primer concert dels papes!
Elliot, mira això!
Elliot?
Benvinguda a Estalvis a la vista, on les escombraries són tresors.
T'ajudo a obrir-te pas a l'estalvi?
Només et miro.
Vull dir que estic mirant. Perdó, busco un noi.
Germà! El meu germà és un noi.
Òbviament.
En fi, m'has ajudat moltíssim. T'estimo. O sigui, t'ho agraeixo.
Estic bé.
Senyores i senyors, els presento l'extraordinari Elli...
LA LLEGENDA D'EN SANDMAN
Elliot!
- Què fas aquí baix? - Ah, ets tu.
- Què és això? - Eh, torna-m'ho!
"La llegenda d'en Sandman, qui fa somiar"?
És quasi tot il·lustració. No és un llibre de debò.
Senyor Sandman, fes-me somiar...
Màgia!
Coi de curtcircuit. Cada dia igual.
No us hauria de veure aquí baix.
És que ens podríem veure a fora. Però aquí no!
Mira com desapareixem!
Corre!
No, atureu-vos.
Si hi ha problemes, perdré aquesta fantàstica feina.
Entesos, quin llibre vols?
Aquest!
D'on l'has tret?
És prestidigitació.
L'has ro...?
L'has robat? Ets boig?
Posa que té un preu incalculable. Òbviament, vol dir que és gratis.
Ei, mira! Diu que en Sandman pot realitzar els somnis.
- Què? - Aquí mateix.
"Sandman, sent com t'he cridat.
Compleix-me els somnis,
fes-los realitat."
Saps què vol dir això?
Què?
Stevie?
Què, Stevie? Què?
- Que ets molt ingenu. - I ara!
Espera, què vol dir?
Renoi...
Si en Sandman em complís els somnis, tindria una motxilla coet,
una tauleta de xocolata als abdominals i tindria punys de dinamita.
Vols punys de dinamita?
Tu què somiaries?
Stevie? Què somiaries?
La meva habitació.
Elliot, torna al llit.
Elliot, què fas?
Elliot, desperta't!
Elliot!
- Què? - Mira!
No pot passar de veritat.
Està passant de veritat!
No, espera!
- No sabia que feies parkour! - No en faig!
Elliot!
El puc pilotar?
El puc pilotar!
Et mataré!
Et tinc!
Elliot, baixa'ns ja.
Ah, vols baixar?
Doncs cap avall!
Hola, quisso!
Amunt!
Això és com un coet!
Un coet seria molt guai.
Gens ni mica! Què és això?
MODE DE COET
Seria un pèl irresponsable que el premés.
Elliot, no...
Mira, és casa nostra!
No, aquella té piscina.
I nosaltres, per què no? Som pobres?
Deixa-ho estar. Mira això.
Què has fet?
Veniu.
Busqueu-me...
i els vostres somnis es faran realitat.
Era en Sandman?
No ho sé.
Anem amb ell!
O no.
Desperteu-vos.
Desperteu-vos!
Stevie?
Desperteu-vos!
Acabo de tenir un somni superesbojarrat.
Jo també.
El meu ha sigut genial!
El meu, horrible.
El llit era viu!
Era com un animal salvatge, i l'he domat,
i he estirat els llençols i ha volat!
I tu et posaves com: "Elliot, para!"
Hi havia estrelles precioses
que s'han convertit en el Sandman i ha dit...
"Busqueu-me i els somnis es faran realitat."
Com ho saps?
Hem tingut el mateix somni.
Però no pot ser, oi?
Mare meva! En Sandman existeix!
Anit tots dos vam llegir el llibre.
Per això ho hem somiat.
O... és màgia!
Et veig la guardiola, Houdini.
Jenn.
N'hem de parlar.
He de marxar ja si vull arribar a l'entrevista.
Puc dir una cosa?
Tenim la vida aquí.
Aquí hem escrit cançons i hi han nascut els nens.
Això és casa nostra.
- Com ho podem deixar tot enrere? - Perquè les coses canvien.
M'hi pagarien més, la canalla tindria una millor escola i jo...
Ens aniria bé començar de zero.
Només vull fer el millor per a la família.
Jo també.
Si t'hi vols mudar,
no sé si jo podré.
Me... me n'he d'anar.
No...
COMPLEIX-ME ELS SOMNIS, FES-LOS REALITAT.
Sandman, sent com t'he cridat.
Compleix-me els somnis, fes-los realitat.
Eh, papa! Hi ha una noia morta als cereals.
Digues-ho a ta mare.
- Me la puc quedar? - No.
Vaja, ets viva.
El papa diu que te'm puc quedar.
Tot bé. Estic...
bé.
Acabat d'esprémer!
Ostres, ho he aconseguit! Ha funcionat!
Hola!
Tot és perfecte!
És Vila Esmorzar!
M'encantava aquest somni!
Tinc dolços!
Per fi soc un dònut!
Hola, noia!
Qui és una bona gosseta salsitxa? Sí, tu! Quina bona olor!
Que és estranya.
Molt bé.
Ves que vinc, Sandman!
Si ho pots somiar, ho pots fer, Stevie!
Sí, ho puc fer!
Què passa, rareta?
Oh, no!
Per què ets aquí?
No ho sé. M'he adormit i aquí soc.
Fora, surt!
Elliot, aparta'm aquesta cosa!
Tranquil·la, l'he entrenat.
Mira.
Seu.
La poteta.
Fes-te el llit.
Ara fora.
Buscaré en Sandman.
- Sabia que existia! Com el busquem? - Tu, no.
Vine, noia.
- Sandman! Oh, Sandman, on ets? - Així no van els somnis.
Jo conec en Sandman!
Com? Qui ho ha dit?
- És la nostra nevera? - Soc darrere!
Quin fàstic.
Conec aquesta olor.
D'acord, no passa res.
Només hi ha una mica de pols.
No hi penso mirar.
El meu retenidor!
Soc una princesa perfecta.
Està bé.
Camina, no li miris els ulls.
- Encara ens mira? - Sí, encara.
Ei! Ajudeu-me, si us plau!
Aixequeu-me!
Jo empenyo, tu estires.
Sí!
Amic Pudèlliot!
Tony Tanoca! M'encanta aquest somni!
Quina alegria!
Això sí que és bo.
Sabia que feia pudor de podrit.
Jo també m'alegro de veure't, Joanne.
Stevie.
Això he dit, Joanne.
- Ste... - Jo...
- ...vie. - ...anne.
Crec que diem el mateix.
T'he buscat per tot arreu!
Estava aquí atrapat menjant pols i rebent pessigolles d'una magdalena.
Et veig, Delilah! Et veig!
Princesa perfecta.
Això! Tu, ves-te'n.
Ja hi som. De vegades m'enfonso quan m'emociono,
Ja sabeu com és, parlar d'un mateix.
Així, bé. Tot bé.
- Com t'hi has quedat atrapat? - Algú m'hi va deixar al món real.
La Joanne, ta germana. Aquesta.
Te n'hi tornes.
Que em busques? Entoma!
Vas ser tu!
Sí, vaig ser jo
i ho faria de nou perquè put a deixalleria plena de carn passada.
Au, va! Continua.
Em pots dir com anar amb en Sandman.
Sí, però no hi arribaràs mai. Un consell: oblida-te'n.
Ves amb els col·legues imaginaris
i nosaltres explotarem coses amb pets làser.
Sí!
- Ja està. - Espera! D'acord, tranqui!
Agrairia un "si us plau".
D'acord, només ha sigut el vent.
Seguiu-me.
En Sandman viu allà.
D'acord, fàcil.
Però si busqueu en Sandman,
el vostre somni es convertirà 100 % en...
un malson.
Un malson? No vull estar dins d'un malson.
Jo tampoc. Tinc prou amb magdalenes boges.
Un petit malson no m'aturarà.
Quina por!
Això serà car.
Què passa?
No la conec! No té amics! Qui pot anar amb una cara així?
És la Malsònia!
Vull dir, la Malsònia, qui fa malsons.
Cal esquivar-la per arribar a en Sandman.
Que passo!
Fugiu!
- Què passa? - Ens vol despertar.
Què passa, Stevie?
Pensava que t'agradava esmorzar.
Com? Els alvocats ara fan nadons zombis!
Princesa perfecta!
Per aquí és pitjor!
Tony!
Jo controlo.
Sento el poder del somnivers a través de la pelfa.
Enrere, perquè la canalitzaré en una èpica i flamejant bola de foc!
Ecs.
Bé, ¿que potser...
heu vist cap bona pel·li?
Heu anat al cine?
M'he perdut cap aniversari?
Quin temps que fa, no?
Correu!
És un somni.
A mi em sembla bastant real!
Elliot!
- Què ha passat? - Quasi em faig pipí.
No, per què m'he despertat alhora que tu?
Tant se val, feia molta por!
No hi penso tornar mai!
Bé, així no m'espatllaràs els somnis.
Ara m'aniria bé un amic pudent.
Ja vinc, Tony Tanoca!!
Vinga.
Ja està!
Ets viu!
Sí...
CONNECTATS PSÍQUICAMENT
Oh, no.
Mira qui ha tornat!
Espera, què fas?
Diu que, havent recitat el vers alhora, estem connectats psíquicament.
Vol dir que no arribaré a en Sandman si no hi anem...
- ...junts. - No!
No! Ni de conya! Mai de la vida!
Au, va, Elliot.
M'he d'enfrontar a la Malsònia perquè tu tinguis una habitació?
Sí.
Disculpa, no passarà.
No dormiré mai i tu no m'hi obligaràs.
Què t'hi jugues?
- La tortugueta de dormir. - Funciona des que eres petit.
No! És massa potent! No ho pots fer!
- Sí... - No!
- ...que... - Stevie!
...puc.
No!
Elliot!
Hem d'arribar a en Sandman!
No!
No hi vull tornar!
No!
Sí!
Son, t'he vençut!
Ah, hola, papa.
Faré cafè. En vols?
LA PIZZERIA DE LA POLLY
Que no vols que la pizza estigui bona com jo?
Que no vols que la pizza sigui diferent com jo?
Que no?
Papa, t'has de posar a la bateria.
Aquest os vell i torbat l'està espifiant.
Eh, ta mare i jo érem teloners d'en Mustache Moe.
El nostre primer concert.
Hola! Ets molt bufó!
Em sap greu haver-te de trencar la cara.
Perdó!
Bé, papa. He estat pensant.
I si la mama i tu tornéssiu al grup?
De nit, després de classe. Sou molt bons.
Jo harmonitzaria! Què me'n dius?
Tant de bo fos tan fàcil.
Però esteu bé, oi?
No és que la mama es mudi a Duluth i tu et quedis aquí,
perquè és una bogeria, oi?
Oi?
Ah, Stevie.
És com...
quan componc una cançó.
De vegades funciona i és fàcil i sé com continua,
i altres vegades no, m'hi quedo atrapat
i és impossible veure la següent nota.
Abans no me n'adoni, he passat tres hores mirant la paret
perquè no sé com acabar la cançó i...
I no ajudo, no?
No vull que et preocupis, reina.
Impostor!
Si ets la Polly de debò, quina és la teva pizza preferida?
- De galetes salades? - El teu cognom és Pepperoni!
Agafeu-la!
No! El bec, no! M'ho descomptaran del sou!
Fots pena!
Odio la meva vida.
Elliot! No li saltis a la cara. Va, col·lega!
Ara hauré de deixar propina.
La Pizzeria de la Polly, diversió familiar.
DOS MISSATGES NOUS
Què passa, cagarro?
Tanca la porta.
Que no?
T'has enfadat per haver-me despertat? O és com sempre?
Han donat feina a la mama.
A Duluth.
Ha escrit al papa.
Ho he vist.
Però jo no puc viure a la ciutat.
Perdré la brillantor del camp a la pell!
Elliot, és un problema greu.
El papa no hi vol anar.
S'han barallat molt i crec...
que se separaran.
Què?
Sí, haurem de canviar d'escola, fer nous amics,
canviar de casa,
i saps que el papa no ens farà una bona llitera.
¿I si es tornen a casar
i tenim germanastres mandrosos que odien la màgia
i s'ha de dividir tot i...?
Stevie?
¿Tu i jo...
ens separarem?
No ho sé.
Sé que tens por,
però tenim una oportunitat de salvar la família
si trobem en Sandman.
La Pizzeria de la Polly! Diversió familiar!
Que no vols que la pizza tingui formatge com jo?
Que no vols que la pizza sigui fresca com jo?
Bé, aquesta vegada no ens podem despertar.
Entesos!
- Passi què passi. - Passi què passi.
Passi què passi!
No, Elliot!
Aquest jovent és...
Ostres! Va, mantingues la calma.
Molt bé.
És igual.
Tot bé?
Sí.
Escolta, Joanne: com que m'admires...
- No gens. - ...et diré un secret.
Si voleu trobar en Sandman,
heu de deixar els somnis i entrar en un somni lúcid.
"Somni lúcid"?
Si et concentres prou, pots controlar els somnis.
Només cal una ment oberta. L'Elliot sap de què parlo.
Té la ment com un camp infinit de no res.
Exacte.
Però tu? Ets massa "sobrecàrrega del sistema".
"He de recalcular els sentiments."
Està bé, prou.
Eh, Malsònia!
Tenim una cita amb en Sandman i no ens aturaràs!
Que no vols que la pizza sigui horrible?
Jo t'animo, E!
Tu pots, col·lega!
Per què sento que és una revenja?
Hola! Ets molt bufó!
Em sap greu haver-te de trencar la cara.
No!
Elliot, no et despertis!
Elliot!
Caldrà molt més que uns talps amb maça per aturar-nos.
És hora de fer nones.
No em calen dos ulls per veure que és mala idea.
Tony!
- Encara hi és? - Qui?
Ja ve la iaia!
Espera, iaia?
Has rebut la meva targeta d'aniversari?
Et fa por la iaia?
No em jutgis!
Executeu-los!
Tio, no ho facis! Tens un cor preciós i una nata deliciosa!
Malfarcit!
Tony Tanoca!
Mare meva!
Tant costa no despertar-se?
- Estem despullats! - Et fa por?
A mi, gens.
Despullats al passadís quatre. La Stevie Ting està nua.
No sabia que hi havia examen.
Trauràs un notable...
baix!
No!
D'acord, culpa meva.
M'encanta el mar obert!
Càson la mar salada!
- Pessigolles de peix! - Abandoneu la nau!
No hi tornem!
No confiïs en els frànkfurts!
No ets la Polly de debò.
CLASSE A L'ESTIU
Quants malsons més hem d'afrontar?
Cal continuar fins a no despertar-nos.
O podem tornar al somni nus.
A mi ningú no m'arraconarà.
No, Frank!
En Frank no!
Frank, va! Som de la comunitat de ninots!
Estem plens d'amor!
Stevie?
Soc aquí. Sigues fort.
Em penso que està enfadat.
Siguem forts.
Siguem forts!
Però què...?
És això! Elliot!
- Elliot! - Perdona, què?
Si ens agafem de mans i pensem el mateix, tindrem...
Somnis lúcids!
Renoi.
Que ve!
Correu!
Llit!
Elliot, saps què toca ara?
Punys...
de dinamita!
És clar. Punys de dinamita!
Guai.
- Ho hem aconseguit! - Espereu!
I si primer apaguem els punys de dinamita?
És clar.
Ara m'hi sento còmode.
Déu meu, ha sigut increïble!
En Frank s'ha posat...
I nosaltres...
- Sí. - I després...
- Jo també! - I...
- I tu... - I jo...
Em sentiu, oi? Hola?
I llavors... Sí!
Ha explotat! Mort.
Som increïbles!
Sí, jo ho soc, tu ho ets... Ella quasi ho és...
Espera, com?
Ei, Stevie. Creus que això funcionarà?
Ha de funcionar.
Què passa?
No ho sé! Pensava que havíem guanyat!
Elliot!
Tony!
Desperteu-vos.
No et despertis!
Stevie!
Desperteu-vos.
Desperteu-vos!
Bé, hem mort.
No, crec que ho hem aconseguit.
Elliot!
- No t'has despertat! - És cert!
Vaja!
I ara què?
Penses en una motxilla coet, oi?
Bé, ara sí.
Guai!
Elliot, no ens cal això.
És clar.
Ens enlairem!
Sí!
Guai!
Ai, perdona...
Sorretes...
Fumeu-li!
Senyor Sandman... Soc jo!
Us faig somiar.
Ritme equivocat.
Us exploto el cap amb fantasia.
Hi falta força.
Volo pel cel o ballo al mar.
Això ja no.
Què us sembla esternudar dolços?
De vegades, si em sento extrem...
Exacte!
...vaig amb aquest dofí mal arreglat.
Encenem la llum màgica!
El senyor Sandman us fa...
Sí, jo us faig...
El senyor Sandman
us fa somiar!
- Ostres! - Sí!
D'acord, torneu a la feina.
Chad.
Chad! A fer somiar!
Sorretes.
Benvinguts al meu castell de sorra!
Feia segles que ningú no superava la Malsònia.
Vosaltres dos feu bon equip.
Suposo que sí.
Quina emoció!
Quin és el vostre somni? Digueu-me'l.
Els nostres pares...
Crec que se separaran.
Vaja.
Pots fer que tornem a ser una família feliç?
Seguiu-me.
Stevie! Aquí dalt!
Mira!
Mira'm!
Aquí!
Em puja la sang al cap!
Què és allò?
Allò? És com fem somiar.
Una cosa normal, en realitat.
Us ensenyaré com funciona.
Es deixa anar el cub de sorra al calidoscopi,
cau i una màgia, no ho sé, potser és ciència o 5G de banda ampla...
No ho sap ningú,
però cadascun dels somnis es crea curosament.
Somnis de volar, de pets làser...
somnis en què salves l'amor platònic d'un incendi...
Com duc els cabells?
Qui té aquests somnis?
Si ho expliques, et mato.
No us encanta somiar?
Us mostren que perfecte que podria ser el món.
Que perfecte que hauria de ser.
Així és com faràs que els pares no se separin?
Fent-los somiar?
Oh, no.
Per a vosaltres, tinc una cosa molt millor.
Només heu de girar el rellotge de sorra.
Quan l'últim gra de sorra caigui,
els vostres somnis es clouran a la fàbrica de realitat.
Va, empenyeu-lo una mica.
Ara només us heu de despertar.
Gràcies, senyor Sandman.
Que dormiu bé.
Has tornat aviat.
Creia que et quedaries amb ta mare.
Bé, havia oblidat que ma mare és un malson.
Eh, que parles de la meva sogra.
I enyorava casa meva.
He fet l'esmorzar. Et poso un plat?
Ho fem nosaltres!
Hola! Que matiners.
Recordes quan érem joves?
Les nostres mans eren per agafar-se.
I tot l'amor que teníem no l'hem deixat mai estar.
Recordes com ho aferràvem tot?
Bé, continua endavant, fins i tot quan nosaltres no,
quan la llum no brilli a l'amor que hem escrit.
Fins i tot quan la distància ens allunya més del que estàvem,
encara podem tornar enrere a les lliçons que vam aprendre
i tant és on som
perquè sabem que continuarem
allà on anem,
i l'aferrada...
continuarà.
Si tu t'hi aferres,
continuarà.
Jo m'hi continuo aferrant.
T'estimem.
Mama?
Agafaràs la feina?
Bé...
Potser no?
Reina, va tot bé?
Tot és perfecte.
Sempre m'ha encantat la foto.
Bona nit.
Us estimem.
Stevie? Què passa?
No res.
Que estrany.
Les meves coses estan...
netes i polides.
En Quasi-no-hi-os està...
sencer.
I en Tony Tanoca fa olor d'espígol!
Tranquil! Ha dit que faria realitat els somnis.
Per això és una mica diferent.
Dona'm la foto.
Espera, no s'havia trencat?
Elliot, torna-me-la!
Això no és real!
No, ho ha de ser!
Només és un altre...
- Dona-me-la! - ...somni estúpid!
- Què has fet? - No ho sé.
Què hi ha? Què ha passat?
Era...
només un altre somni.
T'he dit que no era real!
No us hi heu quedat prou.
Us hi heu de quedar fins que caigui l'últim gra de sorra.
I llavors?
Serà real?
Llavors us oblideu que no ho és.
Això és el que cal per fer els somnis realitat.
Està bé...
Aquest està sonat.
Una cançó genial, ha sigut divertit, però hem de marxar.
Stevie, escolta'm.
Conec els pensaments i els desitjos dels teus pares...
conec els seus somnis...
i ja no s'inclouen l'un a l'altre...
però no té per què ser així.
Stevie!
Elliot! Vine!
Tot anirà bé.
Queda't aquí, Stevie. Ho passarem bé.
Sí, serà perfecte.
Stevie, espera. Què fas?
Té raó.
Només així podem estar junts.
Però...
no és de debò.
Hem de tornar.
A què?
A més baralles?
Al trencament de la família?
No m'hi vull despertar.
- No t'ho deixaré fer. - Elliot, para!
Stevie, va!
Pots no espatllar-m'ho?
No t'ho vull espatllar!
I tant, igual que ho espatlles tot!
No és veritat!
Elliot, col·lega.
Elliot, para!
- Que paris! - No!
- Elliot! - No tornaré a casa...
- Deixa'm estar! - ...sol!
Tranquil·la, estarà bé.
Trasto, aquí estàs bé.
Ara tot s'arreglarà.
Només una mica més
i el teu somni es farà realitat.
Stevie?
No, vinga!
Desperta't!
Stevie! Si us plau, desperta't!
Papa!
Papa? Què passa?
URGÈNCIES
El metge diu que té les vitals bé.
Només s'ha de despertar.
No entenc com ha passat res d'això.
Ha desitjat...
que no us separéssiu i que tornéssim a ser feliços.
D'acord, a punt?
Toc d'espàtula per a un quàdruple gir!
I clava l'aterratge!
El moment de la veritat.
La Stevie Ting es coronarà millor cuinera de coques de Santa Teresa?
S'hi apropa.
Saps què?
Té gust de... peix.
No! Escut humà!
Pessigolles de peix!
No!
Mai! Menja't l'espàtula!
El dormitori és casa!
La meva pròpia habitació.
Tu què fas aquí?
Aquell, Stevie!
- Aquell! - Ja ho sé! Tranquil!
És el meu últim dòlar.
Ha de ser perfecte.
A veure... Sí!
- Sí! - L'he agafat!
Sí, per fi!
No!
- No passa res. - No en tindré mai cap.
Té.
Queda't el meu.
Si... és el teu preferit.
Hi podem jugar plegats.
Li he fet una butxaca de broma.
Sempre hi serà per a tu.
Sí, sempre.
Es diu Tony.
Tony Tanoca.
Tony Tanoca!
Elliot.
Me'n torno a casa.
Què?
No!
Sandman! No vull això!
Vull tornar a casa! Vull...
l'Elliot.
- Ha...? - Ai, mare!
Maca, som aquí. Just aquí.
Vinc a buscar-te.
Què passa?
En Sandman ha promès complir-li el somni,
però en acabar-se el temps, no en podrà tornar!
No ho entenc.
No tinc temps. Ho trobareu aquí.
Si voleu ajudar, agafeu el coixí.
Què?
És hora de fer nones.
És de debò?
Deia que havien recitat un cant i que havien anat al mateix somni?
Sí, però també creu que les papallones són un invent del govern per espiar-nos.
Jo el crec.
Sobre el somni
i les papallones.
Com mola! Quin és el pla?
Esquivarem la Malsònia i portarem la Stevie a casa!
Ja, jo passo.
Tony Tanoca!
No és per tu, és per mi!
T'he comprat un videojoc, Elliot,
però és per a la consola equivocada!
Perdona, iaia!
Ai, quin mal!
No tornaré a menjar un frànkfurt.
Desperta't!
No!
Si us plau!
Deixa'm sortir...
Elliot.
Em sap molt de greu.
Ets millor que cap somni.
Elliot!
Perdó per haver dit que ho espatlles tot.
No és veritat.
Ho millores tot.
Tu també.
M'agrada com t'ha quedat.
Espera, com has esquivat la Malsònia?
Bé...
No m'aturaré fins que desperti ma germana!
Oh, no!
No, si us plau! Soc feble i patètic. Mira'm, tinc por!
Només soc un nen. Un nen petit indefens.
Bàsicament, un bebè!
Tranquil, no pateixis, nano.
No t'espantaré.
T'he estat protegint.
D'en Sandman?
Ets més llest del que sembles.
Sí que ho soc!
Ah, vaja.
Saps què? En Sandman i jo ens portàvem bé.
No érem amics ni res.
Vull dir, odio la gent feliç.
Però ell feia la seva feina i jo, la meva.
Llavors va decidir que als somiadors no els calien malsons perquè feien...
massa por.
Però s'equivoca.
Els malsons ens fan forts per encarar el que sí que fa por a la vida:
el desconegut.
Quan no saps què fa aquell soroll de sota el llit,
o què hi ha a la foscor, o què vindrà després...
Vull dir, et fa posar els nervis de punta.
Vols saber com aconseguir-ho?
Busca alguna cosa que sempre t'hagi ajudat.
Just enmig de tot el caos,
busca aquella sensació constant i inalterable...
i aferra-t'hi.
Aferreu-vos l'un a l'altre.
Oh, no!
Quina porqueria!
La Malsònia no us protegeix.
Evita que el teu desig definitiu es faci realitat.
Disculpa'm, però és hora que em desperti.
Trenquem el rellotge i anem a casa.
No!
Elliot!
Stevie!
Et tinc!
- Penses el mateix que jo? - Sí!
Motxilla coet!
Havies dit que no calien!
Ara és diferent!
Missió de rescat!
Tony Tanoca! Sabia que tornaries!
De debò? Perquè he tingut dubtes fins ara.
Porta'ns al rellotge.
De seguida.
Així es pilota un llit!
Tony!
Stevie!
Vaja! Molt bé.
Som-hi.
Tu pots, Stevie!
Oh, i tant que no!
Sorretes!
Atureu-los!
Oh, no!
Chad?
No!
Bona nit!
Què?
Com hi has entrat, tu?
Soc pare de dos fills!
Sempre tinc son.
Aquest és el meu somni!
No, ara és el nostre somni!
Tens una lleganya a l'ull.
Vinga, nois! Ja ho tenim!
Mama?
Ho han aconseguit!
No enfadis la senyora Joanne!
- Jenn! - Ah, sí!
T'ajudo?
Espereu!
Seria un pèl irresponsable que el premés.
Visca!
No hi arribarem!
No!
De conya! Per poc!
Em caldrà una becaina.
Stevie.
Només volia que fossis feliç.
Vull que tothom sigui feliç.
Feliç!
Chad?
Deixa'm estar, Chad.
Chad! No em facis agafar l'aspiradora. Chad!
Déu meu, Stevie. Estàs bé.
Papa, para!
Mai!
Oh, Stevie.
Sé que no vols que ens separem...
i tot aquest canvi deu ser aterridor per a tu,
però escolta'm:
passi què passi,
sempre t'estimarem
i sempre serem una família.
Ho sé.
La mama ha pegat a en Sandman.
Que bonic!
És en...?
- Tony Tanoca. - Què passa, Gran Mike?
Gràcies, Tony.
De res...
Stevie.
Ens veiem en somnis, nano.
Punys de dinamita!
Enyoraràs que compartim habitació.
Els teus peus pudents i els embotits? No ho crec.
Bé, per si de cas, t'he fet això.
Doncs no calia.
Li he posat "Melliot".
Par meló, part Elliot.
Posa'l en gel perquè no mori el cap.
- El veig. - D'acord.
- Compte! - Tranquil·la.
Doncs sí, ens mudem a Duluth.
La mama ha acceptat la feina i el papa hi farà una banda.
Bé, ja està.
Quant a ells dos...
- L'altra esquerra. - No és la meva.
- Cap aquí. - No!
Encara han de resoldre algunes coses.
Compte amb el... Ja està.
I no passa res.
A punt? U, dos, tres! Amunt!
- Ben fet. - Ja està.
VENUDA
És una bogeria?
D'estar sonat.
Però val la pena.
Resulta que els somnis em volien dir una cosa:
que la vida no és perfecta
i nosaltres tampoc,
però, tant se val com canviï, sempre ens tindrem l'un a l'altre
i no hi ha res millor que això.
Ni tan sols en somnis.
- No! Para! - Papa, atura't!
- Michael! - Papa!
Perdoneu! Que malament.
Mare meva!
Bé, ja està.
Papa, tinc gana.
Mama, puc conduir?
Tens dotze anys.
Però he pilotat un llit volador! I els cotxes són com llits amb rodes.
Subtítols: Jaume Pérez Massó