Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
"DET ER FANDENS TIL ANSVAR AT VÆRE SIG SELV.
DET ER MEGET NEMMERE AT VÆRE EN ANDEN ELLER SLET INGEN."
SYLVIA PLATH
- Vi nærmer os slutningen. - Af hvad?
Af filmen og af optagelserne.
- Der kommer altid en ny. - Hører du?
Jeg begyndte at få tørre øjne.
Ud af det blå.
Som om der konstant var grus eller noget i dem.
Og der var en øjenlæge her, der lavede linserne.
- Skip skal tjekke, om der er en smutter. - Silkeskjorten skaber problemer.
Jeg sagde: "Pyt med det, men hvad skal jeg dog gøre?"
Kan du sige noget, Jay?
- Jeg elsker dig. - Lidt mere, tak.
Ti, ni, otte, syv. Tirsdag, torsdag, onsdag.
- Du er den bedste. - Nogen må da være bedre.
Alt det her kommer med, folkens.
Han gav mig nogle dråber, og tørheden forsvandt fuldstændig.
Man skal være på forkant. To skridt foran.
Jeg har lige besluttet mig...
Lige nu er du bekymret, så du vil kvitte. Jeg ved det, fordi jeg er din far.
Dit hår er lækkert. Har du brugt den balsam?
- Det værste er forventningen. - Lad mig se dit bukseben.
Hailey vil gerne se dig i den mere blodige frakke.
- Fik du peberfrugter eller ravioli? - Jeg har lige fået min shake.
- Hvem vil være ung? - Lever og valle?
- Skjul jer et sted! - Kan vi tage scenen med hunden?
Kan vi få hunden ind, Frankie?
- Hunden tjener mere end os. - Kan vi få en støvregn?
- Tak. - Det er mere som en stormflod.
Tro mig, det er støvregnen.
Jeg har set dig blomstre gennem hele turneringen,
og du har virkelig fundet din andenserv.
Tror du ikke, Coco får sommerfugle og gruer og ringer til sin far?
- Mig i den mere blodige frakke. - Bedre.
- Jeg har din espresso. - Tak. Giv mig kun en tår efter 16.
- Det ved du ikke som ny. - Det bliver sidste film for os alle.
- Lyset slukkes, og så er det slut. - Selvfølgelig skulle du have ringet, skat.
- Du må ikke være sådan efter dig selv. - En dobbelt eksponering i 5K.
- Skyld er en sekundær følelse. - Ikke den.
- Tak, Clay. - Det var så lidt.
Jeg har ikke spist brød i dag. Det var din bror.
- Hvad tænker du? Vi har et par gode. - Det skal bare udspille sig, som det gør.
- Vil du lave en til? - Ja, lad os se ad.
Okay, stille nu! Klar til optagelse.
- Kør lyd. - Kører.
Lyden er fin.
- Stille. - 138 ekko, optagelse 11.
Vent, skat. Jeg skal lige se optagelsen.
Og værsgo!
Jeg ønsker ikke at være her længere, Jerry.
Jeg vil forlade festen.
Han kommer ind for tidligt. Om igen.
- Vent med Jerry. - Tak!
- Nej, fortsæt optagelserne. - Fortsæt.
Mere ansjospasta på min...
- Stille, tak. - Tak.
- Okay. - Vi optager.
Værsgo.
Jeg ønsker ikke at være her længere, Jerry.
Jeg vil forlade festen.
På en måde
er jeg allerede død.
Jeg er heldig.
Min tid gik, mens jeg stadig var i live.
Jeg fik det at se, før det sluttede.
Det er skørt. Når man dør...
...er alt det, man troede, man var...
...ikke sandt.
Du er en god hund.
Og tak. Stærkt.
- Kan vi prøve igen? - Vil du?
- Jeg vil gerne gøre det bedre. - Stille, tak!
Eller måske anderledes.
- Men hvis du er tilfreds... - Meget.
- Okay. - Har du en idé...
- Det troede jeg, men er du tilfreds? - Jeg er ekstatisk, men du får bare en til.
- Føles det godt? - I den grad.
- Jeg kunne også lide et par af de første. - Fedt.
Er det fint?
Fint.
Så er optagelserne med Jay Kelly hjemme!
Og Otte mænd fra nu er i kassen!
- Godt gået. Den bliver god. - Tak for æren, og fordi du stolede på mig.
Vi er i tennisfinalen, Vivienne. Det skal fejres.
Så hvil ud. Greenbergerne er svære modstandere,
men mine penge er på dig og mig, skat. Jeg elsker dig, Vivi.
- José! Pops! I er seje! - Mange tak.
- I får aldrig æren. - Det betyder alverden.
- Lad min ringe tilbage, skat. - Tak for gaven.
Okay, folkens. Mange tak skal I have. Det var stærkt gået!
Et par påmindelser. Vi har Omega-eventet i morgen klokken 11.
- Candy... - Er der kl. 9.
- Så du med? - Ja.
- Du sagde intet. - Du bliver sur over min mening.
- Du kunne ikke lide den. - Den var genial. Optagelse syv var bedst.
Hvorfor det?
- Vi glemmer det. - Hvorfor?
Du bliver altid følelsesladet, når vi færdiggør en film,
og så bebrejder du mig.
Måske var det syvende.
- De kan altid klippe til hunden. - Hunden var fantastisk.
Hvordan er det at opleve sin egen død, Jay?
- Jeg døde jo ikke. - Det ved jeg.
Men hvordan spiller du den slags?
- Jeg lader som om, Candy. - Jeg er helst fri.
Tak, fordi I har knoklet og været så flinke.
- Ellers var det ikke lykkedes. - Tak, Jay.
- Du er den bedste. - Det er jeg.
Hvorfor er der altid cheesecake, hvor jeg er?
Det står i din rider sammen med nødder, frugt og vand.
Hvordan det, når jeg ikke engang kan lide cheesecake?
Det har du sagt.
- Nej. - Jo. Du husker det bare ikke.
Der skulle stå "aldrig cheesecake".
Og middag med Daisy i morgen.
- Kok Mario laver de særlige tamales. - Godt.
Og Antonio fra Den toscanske kunstfestival har ringet igen.
- De skal have svar på hyldesten. - Jeg sagde nej.
Det sagde jeg.
- Men de er meget vedholdende. - Nej.
- Jeg nævner det, for de er ret anerkendte. - Aldrig i livet.
- Der var heller ikke tid. - Ingen hyldest.
Vi begynder optagelserne om et par uger. Okay.
Der indså jeg, at jeg var klogere end dig.
Hvad skal det betyde?
- Jeg ved mere. - Jaså?
- Nej, du gør ej. - Jo, jeg gør.
Om hvad?
Om alt. Hvad hedder Kroatiens hovedstad?
Jeg ved knap nok, hvad Californiens hedder.
Hvem var Agamemnons kone?
Det er bare almen viden, alle kan tillære sig.
Jeg ved mere om emotionelle ting. Det kræver livserfaring.
- Jeg er mere følelsesmæssigt intelligent. - Må jeg ikke være klogere end dig?
- Er det ikke hele pointen her? - Jo.
- Er det ikke lidt tidligt? - Jeg styrer ikke hvornår.
- Det ser godt ud. - Synes du?
- Det bemærkes ikke. - Ja, hun kom lidt gråt i.
- Det er tit for sort. - Er det ikke...
Nej, det er helt fint. Du bør snart lade det blive helt gråt.
Ja, men ikke endnu.
Nå, men nu vil jeg mødes med Moses og Rio.
Jeg elsker dig.
Skal vi ikke spise sammen i aften? Mario laver tamales.
Har vi aftalt det?
Okay.
Bare vær sammen med dine venner. Der kommer andre middage.
Jeg afsluttede den sidste. Jeg påbegynder Louis-brødrenes film
lige her på grunden. Jeg er her til sommer.
Jeg tager som sagt til Europa med Rio og Moses og nogle venner.
- Var det ikke i juli? - Det har altid været i juni.
Jeg rejser til Paris på lørdag, og så tager vi mod Toscana.
På lørdag? Jeg mener... Det er...
Lørdag? Det er for tidligt.
Jeg har to uger fri. Så når vi ikke at være sammen.
- Det er din sidste sommer. - Så jeg vil se vennerne.
Det vil blive så ensomt her uden dig.
- Nej, for du er aldrig alene. - Det synes jeg ellers altid, jeg er.
Tak, Silvano.
Okay.
- Skal jeg ikke tage med? - Vi skal til en fed jazzfestival i Paris.
Der kommer mange, så det kan du ikke.
Toget til Pienza er ikke på første klasse,
så det kan du heller ikke. Vi skal sove i telt, som... Ærlig talt.
- Jeg voksede op i et telt. - Men ikke længere.
- Muskelhukommelsen er der stadig. - Fint nok. Jeg skal af sted nu.
- Hej, Ronnie. - Daisy.
Vivienne har skrevet om jeres tennis. I er søde.
Vi er kommet i finalen. Vi glæder os.
Nu har du en ven, far.
Vil du have en tamale?
Peter Schneider er død.
- Pis, jeg må få ringet til ham. - Nej, jeg har lige hørt det og kom her.
Han er død.
Er det sandt?
Det gør mig ondt.
Jeg ved, hvor højt du elskede ham.
Hans besked er stadig på min mobil.
Hvornår så du ham sidst?
Jeg ved det ikke. Et halvt års tid siden.
Jeg laver en sandwich til dig, skat.
Det er godt at se dig, Peter. Jeg har savnet dig.
- Hvor har du knivene? - På magneten ved skærebrættet.
- Ja. - Undskyld, at vi har svinet, Barbara.
Det gør ikke noget, Jay.
Hør, du gamle.
På det seneste har mit liv ikke
føltes ægte.
En bedre måde at beskrive det på er, at mit liv ikke rigtig
føles ægte.
Jeg hørte om dit brud med håndmodellen.
Brud er som dødsfald, ikke?
- Mayonnaise? - På hylden i køleskabet.
Her.
Og pigerne?
Daisy dimitterer til foråret, og så skal hun på Johns Hopkins
for at læse biokemi, utroligt nok.
- Hun er en kvik pige. - Og Jess er i San Diego.
Det er... Jeg ved ikke, hvad jeg skal stille op der.
- Det finder du ud af. Har du olivenolie? - Ja, derovre.
Jeg har tænkt meget på Cranberry Street. Det var så sjovt at filme den, ikke?
Ja, vi grinte hele tiden. Er du klar over, at den snart har 35-års jubilæum?
Jess blev født året efter. Derfor ved jeg det.
- Alle mine minder er film. - Det er, hvad film betyder for os.
- Brudstykker af tid. - Brudstykker af tid.
- Har du pickles? - I spisekammeret, tror jeg nok.
Der er de søreme.
- Tjek udløbsdatoen. - Pickles udløber ikke, min skat.
Det gør de bestemt.
De er fine.
- 35 år. Kan det virkelig passe? - Det kan det, sønnike.
Den var magisk at indspille. Jeg troede, de alle ville være sådan.
- Det er de ikke. - Kun ganske få er.
Jeg er glad for, du har tænkt på os.
Jeg har en film, jeg ønsker, vi skal lave sammen.
Det er den om den prostituerede.
- Jaså? - Nemlig.
Jeg skal indspille en film nu, og så en lige derefter.
Kender du de unge Louis-brødre? De er vilde med dig.
Jeg brød mig ikke om deres redigering.
- Jeg ved ikke, om jeg har tid. - Jeg kan vente, skat.
- Det er ikke min stil. - Jeg har genskrevet den med min assistent.
Du mødte hende til den idiots premiere. Den er mere moderne. De har mobiler.
- Det er ikke et område, jeg vil udforske. - Daphne kan spille hustruen.
- Hun har trukket sig tilbage. - Slut dig nu til.
- Min advokat siger, vi skal bruge et navn. - Umuligt.
Nu er jeg ærlig.
Jeg har brug for penge.
- Dem får du. - Men jeg skal lave en film til.
Jeg vil lave to i træk lige efter hinanden.
Du ved, hvad kære Truffaut sagde: "Nogle gange kan kvantitet imponere."
Kunst er en smagssag, som du godt ved.
Det er jeg med på, men hvis du bare kunne lægge navn til.
Det kan jeg ikke.
Jeg beklager.
Den er lækker.
Pickles udløber ikke.
Min far var der aldrig.
I 70'erne og 80'erne var han altid på filmoptagelse.
Og da han begyndte at få det svært, efter han havde lavet,
hvad mange af jer i Hollywood kalder "flop" eller "fiaskoer",
tilgiv mig, jeg kender ikke fagsproget.
"Kiksere", der nu anses for at være kultklassikere af generation Z.
Efter branchen vendte ham ryggen efter hans tredje konkurs,
og han måtte sælge sit elskede palæ, Casa del Oro i Bel Air,
og flytte ind i lejligheden i Encino, forsøgte han altid at rejse penge
i drømmen om sin næste film.
Da han lå døende, vendte han sig mod mig og sagde:
"Jeg ved, hvordan filmen slutter.
Den handler om kærlighed."
Du kan ikke huske mig, vel?
- Jo da. - Nej, du gør ej.
- Jo da. - Hvor kender du mig fra?
Jeg var med i den eneste film, han instruerede på hesteryg.
Jeg elsker jer begge. Jeg må redde Jay.
Hvor længe tror du...
- Jeg har strandrydning. - Det når vi.
- Jeg kan ikke komme for sent. - Tag bilen.
Det var så også hans ringeste film.
- Du aner ikke, hvem jeg er. - Det gør jeg da.
Jeg tror ikke på dig.
- Tak, fordi du er kommet, Jay. - Det gør mig så ondt, Nathan.
Far sagde altid, at han var heldig at have mødt dig.
- Han ændrede mit liv. - Sådan havde han det også med dig.
Han efterlod dig en af sine kravatter.
Godt, vi kom. Det gør det hele mere virkeligt.
- Intet af det føles virkeligt. - Nej.
Døden kommer altid som en overraskelse, særligt i Los Angeles.
- Jeg kan lide kravatten. - Vil du have den?
Tak.
- Hvorfor gav jeg ham ikke en sidste film? - Det viser, du er et godt menneske.
Det eneste, han ønskede, var, at jeg lagde navn til.
- Jay? - Hej.
- Tim? - Ja.
Timothy. Hej.
- Hej. Bare rolig, jeg stalker dig ikke. - Nej, det er...
- Vi har lige... - Ja.
- Vi har mistet en af de store. - Det er trist.
Vi har bare travlt hele tiden, og så dør folk.
Ron, det er Timothy. Vi boede sammen, og vi gik på skuespillerskolen. Kammesjuk.
- Kammesjuk. - Ja. Godt at møde dig, Tim.
Ron Sukenick, Jays manager og ven.
- Du har hørt om ham. - Meget.
Har du virkelig det? Jeg håber, det kun er gode ting.
For vi var nogle ret så slemme drenge dengang.
Ja.
- Hvordan har du haft det? - Godt. Jeg lever livet. Hvad med dig?
- Det er et tåbeligt spørgsmål. Fantastisk. - Jeg har det fint nok, du ved.
- Det var godt at se dig. - I lige måde.
Hold da op.
Okay så.
- Vi ses. Okay. - Godt at møde dig.
Jeg følger ikke efter dig. Min bil holder der.
Måske skulle vi drikke en kaffe en dag.
Det ville være fedt. Skal jeg så kontakte dit agentur eller noget?
- Ring til mig. - Jeg får besked.
- Værsgo. - Ja, okay.
Okay. Fedt. Passer det dig ikke lige, så føl dig ikke forpligtet.
Jeg har faktisk tid nu.
Det lyder godt. Hey.
- Kan du huske Chez Jay ved vandet? - Ja, okay så. Vi ses dér.
Kammesjuk!
- Følger jeg efter dig? - Bare tag hjem, Silvano.
- Er vi okay med ham? - Ja, jeg har ikke set ham i årevis.
- Der vil være folk. - Jeg kan huske folk. Vi ses i morgen.
Nej, vi gør ej. Jeg har tennisfinalen med Vivi.
- Sandt. Lykke til. - Ro på med drinksene.
- Det skal jeg nok. - Det er en følelsesladet dag. Drik kun øl.
Min guru siger, at når man er døende
og kommer tættere på den åndelige verden... Tak.
At så bliver man mindre bange for døden.
- Du har en guru. Det er da fedt. - Døden bliver mindre virkelig.
Og selvfølgelig bliver magt og succes totalt uvirkeligt,
da det ikke vil være relevant.
Men som Peter sagde, så er der kun kærligheden tilbage.
- Det var smukt sagt. - Ja.
Jeg gør det!
- Hej. Må jeg tage et billede? - Ja da.
- Tak. - Klar. Sådan.
- Fik du det? - Ja.
- Jeg vil gerne have din gurus nummer. - Ja, han er magisk. Han vil helst sms'e.
Det her sted er så fedt.
Jeg har ikke været her, siden vi gik på skolen sammen.
- Ser du nogen derfra? - Nej.
- Nej. Gør du? - Ja, vi har sammenkomster.
Det er vist kun dig, der stadig arbejder. Og Cindy laver en masse voiceovers.
Men det var dig, vi alle så op til.
- Det passer da ikke. - Jo da.
Du var bedst. Du var metodeskuespiller. Det var jeg ikke.
- Det var du da også. - I en lightudgave.
Jeg kunne se dig spille hvad som helst.
Jeg kunne se dig læse menuen her.
Gør det så. Gør det. Læs menuen. Kom nu.
Okay så. Det her er et ikke-emotionelt udtryk.
Trøffelparmesanfritter, rosenkål med honningbalsamico og bacon, 12 dollars.
Icebergsalat, rejecocktail, calamares med citronaiolisauce, 15 dollars.
Hey.
- Gør det nu med et emotionelt udtryk. - Jeg ved ikke. Jeg er børneterapeut nu.
Kom nu.
Jay Kelly-blikket.
Værsgo!
Okay så.
Hvad ville Larry sige?
Okay.
Jeg kommer i tanke om noget, der er rigtig vigtigt for mig.
Jeg kan se ham for mig.
Jeg kan høre ham. Jeg kan finde udtrykket.
Trøffelparmesanfritter.
Rosenkål med honningbalsamico og bacon, 12 dollars.
Icebergsalat og rejecocktail.
Calamares med citronaiolisauce koster 15 dollars.
Det er, hvad metodeskuespil er.
Det er fantastisk. Åh, gud.
Nej, mit problem var, at jeg ikke var ambitiøs.
Det er en hård branche. Jeg ville ikke ønske det for nogen.
Jeg tænker, at jeg lige så godt kan holde op.
Nej, helt ærligt. Du har gjort det godt, Jay Kelly.
- Jeg traf to dårlige beslutninger. - Jaså?
Jeg afslog den originale 90210. Jeg spillede Hamlet i Louisville.
Det er da fedt. Jeg har ikke spillet teater...
...siden gymnasiet. Hvad var den anden?
Jeg tog dig med til den prøve.
Men mine drenge fik mig at se hver dag uden for skoleporten.
- Det må da tælle for noget. - Det gør det da. Det tæller for alt. Alt.
Det gør mig ondt. Jeg har læst om dine skilsmisser,
og dine piger må være voksne nu.
Daisy begynder på uni til efteråret og er heldigvis ligeglad med skuespil,
men jeg det går mig på...
...at hun rejser hjemmefra. Det er, som om jeg er gået glip af hende.
Hey. Tragedien ved at være forælder.
Vi har først gjort det godt, når vi har gjort os irrelevante.
- Det er sgu trist. - Hør her.
Du har truffet de rette valg for dig selv.
Du laver film. Det er det, verden ønsker af dig. Min verden er meget mindre.
Jeg går tur med hundene og er sammen med min familie og mine patienter.
Det er godt at se dig, Tim.
Og det er rart at tale om dengang.
Det er rart at komme i kontakt med dig og...
...også med ham. Ham, jeg var dengang.
Er det?
- Ja. - Du ønsker næppe at møde ham igen.
Hvabehar?
Jeg kan ærlig talt ikke holde dig ud.
Du stjal mit liv.
Jeg har ikke stjålet noget fra dig.
Du stjal da mit arbejde, og du stjal min kæreste.
Som 23-årig havde jeg ikke meget andet.
Og nu, når jeg kigger i et blad, skal jeg læse om Jay Kelly
og hans fantastiske oprindelseshistorie.
Hvordan han fulgte sin ven til en audition for Peter Schneider,
men han fik rollen. Forestil dig det.
Men de spekulerer aldrig over vennen.
- Ham, han stjal... - Jeg fik Peter til at caste dig.
Jeg var en glorificeret statist.
- Jeg havde én replik. - Jeg går.
- Hvad jeg ikke ved... - Tidligt op.
- Jeg tager regningen. - Jeg har betalt.
- Kan du skrive på den her? - Ja, undskyld.
Bare rolig. Jeg siger det ikke til nogen.
Jeg er ikke den type.
Jeg ved faktisk ikke, hvad du er for en type.
Så vigtig er du ikke for mig.
Du er måske vigtig for masserne, men ikke for mig.
Det er en skam, for jeg har altid tænkt godt om dig.
Jeg er ikke alene, for din datter har det på samme måde.
Daisy?
Jessica. Vi er Facebook-venner. Jeg anbefalede terapeuten i San Diego.
- Han er en charl... Tal ikke med Jessica. - Skal du bestemme det?
- Nej, jeg skal ej. - Hun kalder dig et tomt kar.
Måske har hun ret.
Er der et menneske derinde?
Måske
eksisterer du slet ikke.
Min bil er her. Lad os bare droppe det.
Jeg har altid fantaseret om at slå dig.
Jeg skulle have gjort det for år tilbage.
Kom så.
Du ville aldrig have fået den rolle. Aldrig.
- Du har styr på det, skat. - Jeg ved det, men den følelse dukker op.
- Det er okay. Bare sig farvel til den nu. - Jeg prøver.
Undskyld, Liz. Kan Ron ringe tilbage? Vivienne server for sejren.
- Ude. - Det ved jeg.
- Jeg siger det bare. - Det er måden, du siger det på.
- Han ringer. - Undskyld, far.
- Jeg hørte mor og blev distraheret. - Skat, du kan ikke tale, når vi spiller.
- Det ved jeg, men Liz siger, det haster. - Ved du noget om spøgelser?
Vent, Vivienne får en ombold, fordi hun blev distraheret.
- Det vil jeg ikke. - Hvilke regler spiller du efter?
Gordon, det er ikke French Open. Kom nu.
Giver jeg Vivienne en til, hvorfor så ikke også give Michelle en?
- Jeg vil også have en. Lad kaos herske. - Jeg vil ikke have en til.
Det er ikke en til, for den talte ikke.
- Ja? - Du svarer ikke.
- Vi server for sejren. - Du skal komme straks.
- Far. - Det kan jeg ikke. Vi er midt i en kamp.
Det er Jay.
- Jay ved, jeg er til turnering. - Far.
Jay dropper filmen, han skal begynde på om en uge.
Louis-brødrenes?
- Far. - Kom ikke munden på hegnet, David.
Jeg kan lide smagen af det.
Han dropper den ikke. Sådan er Jay, når han afslutter en.
Tro mig, Ron. Den er gal.
Den er helt gal.
Ron.
- I dag. - Han har et jobopkald.
Far.
Fint, så kommer jeg.
- Ved du noget om spøgelser, far? - Ja, David.
Spøgelser er døde menneskers ånder, der vender tilbage til Jorden,
hvis de har uafsluttede sager.
- Vores serv. - Vi må indstille kampen.
- Indstille den? - Nej, Ron.
Jeg er nødt til at gå.
- Hvorhen? - Til Jay.
Indstiller du, er kampen tabt.
- Hvem siger det? - Det er turneringsreglerne.
- Hvis det regnede? - Det gør det ikke.
- Det regner ikke. - Ron.
- Jeg har en god følelse. Vi kan vinde. - Det ved jeg, men jeg skal af sted.
De venter dig.
Gudskelov.
- Hvad skete der i går? - Ikke noget. Han stødte på en gammel ven.
- De gik ud. - Noget er der sket.
- Går han, er det kontraktbrud. - Laver du quesadillaer?
Det kan jeg godt.
- Hvor er Jay? - I soveværelset.
- Han pakker. - Til hvad?
Det ved jeg ikke.
- Dropper han ud, vil det knuse økonomien. - Og hans omdømme.
Hans billetindtægter er ikke som før. Han er ikke 25 længere.
- Han er ikke 55 længere. - Nu ringer studiet.
Er I snart færdige? Ingen bryder kontrakten. Jay indspiller.
- Det er ikke det, han siger. - Nu er jeg her.
Så find ud af, hvorfor han har et blåt øje.
Har han et blåt øje?
Jay?
- Hej, brormand. - Hej, skat.
- Hvorfor kufferterne? - Hvordan gik det med dig og Vivienne?
- Vi førte 5-4 og servede... - Jeg laver for mange film.
- Det er fint. Du pakker? - Laver jeg for mange film?
Det helt rette antal.
- Laver jeg for mange? - Du arbejder meget.
Barbara er ærlig.
- Hvad skete der i går? - Man kan ikke have for meget undertøj.
- Hvordan fik du det blå øje? - Jeg siger det på flyet om en time.
- Hvortil? - Hvortil, Meg?
- Frankrig. - Frankrig.
Frankrig?
Jeg talte med Daisys ven Rios mor, Claire. Rio bruger mors kreditkort,
så hun kan se udgifterne.
- Naturligvis. - Daisy og vennerne er i Paris.
De skal til Italien efter jazzfestivalen på tirsdag.
I unge og jeres computere. Frankrig.
- Vi har opmåling på mandag. - Ikke i Paris.
Louis-brødrene kommer. Marvin og Yusuf.
Har du brug for lidt luft til hovedet, siger jeg til studiet...
Sig, jeg slutter mig til Daisy og hendes venner
til en jazzfestival i Paris, og så tager vi toget til Italien.
Og du sporer hende via hendes vens mors kreditkort.
Det er sidste chance for at være sammen med hende, før hun er væk for evigt.
Jeg er ret sikker på,
at Daisy ikke vil have dig efter hende i Europa med dit følge.
Jeg er Dior-ambassadøren, så der er god grund til at være i Paris.
- Og så tager jeg imod hyldesten i Toscana. - Vi har begge to takket nej til hyldesten.
- Jeg sagde aldrig. - Ring og sig ja.
Hør lige her. Tag og kør op ad kysten i et par dage,
og bestil den pinot, du kunne lide på Post Ranch.
Kan du huske håndklæderne?
Hvad gik det lige ud på?
- Lad os skubbe opmålingen til tirsdag. - Hør her.
Hvis du ikke vil med, rejser jeg alene.
Dig på egen hånd, strejfende gennem Europa,
er som en lille gazelle alene i Serengeti, men ikke en gazelle. En cockerspaniel.
Den her cockerspaniel tager chancen.
I dag var Daisy og hendes venner på Louvre, Café de Flore,
på loppemarked, og de bor på herberg i 11.
Sådan.
- Vi kan finde hende til jazzfestivalen. - Perfekt.
Hvad mener du med, de vil give hyldesten til en anden?
Da Jay takkede nej, fik jeg dem til at tilbyde den til Ben Alcock.
- Gav du den til en anden af dine klienter? - Det stykke arkitektur vil klæde Ben.
Det var satans. Ved Jay det?
Jeg talte med Antonio. Der er nu to hyldester, men kun et trofæ.
Jeg misser tre fester, en Vanity Fair-forside
og Justins miniputkamp på grund af den kegle.
Men det er Jay.
- Hvorfor har han et blåt øje, Ron? - Det finder vi snart ud af.
- Derfor bliver vi to aldrig gift. - Hvorfor ikke? Fordi jeg er loyal?
Nej, fordi du er underdanig.
Vi er på vej til Paris
Nu skal vi høre på ham spille klaver.
Vi tager til Paris med fly
Syng med, Ronnie!
På eventyr til stedet
Hvor...
- Jeg kan ikke teksten. - Kom nu, Ronnie.
Justin er på andetholdet. Hvor er det trist.
Han ved ikke, hvor han skal løbe hen. Hvor er det trist.
Se. Han er virkelig dårlig til baseball.
- Skal jeg tage en halv eller en hel? - Hvad er dosen?
- Har du glemt dine briller? - Jeg skyndte mig af sted.
David kan ikke tåle, jeg siger farvel.
Terapeuten sagde, jeg skulle gøre det alligevel.
- Han er kun fem. - De fortrænger.
Han er fem, men jeg skulle have sagt farvel.
Tag en hel. Ellers stresser du og vækker mig.
Så det, manden i podcasten sagde, var, at vi altid har alle aldre.
- Bogstaveligt talt? - Det ved jeg ikke.
Ja, jeg tager en hel.
Når jeg er ti, er jeg også 30 og 80 og omvendt.
Hvorfor har du et blåt øje, skat?
- Jeg siger det i Frankrig. - Men det er ikke noget, jeg skal vide nu?
- Løber du mod noget eller fra noget? - Ja.
Når jeg tænker på børnehaven, så er jeg på min alder nu, ikke?
- Hvordan skulle jeg vide det? - Hvordan er det at være berømt?
Man mærker det ikke, hvad jeg ved af.
I taler om berømmelse og succes og et solbeskinnet liv og lykke.
I taler om mig, som om jeg er en slags konge.
Men jeres ord er som en sødme, der forsvinder i munden...
Kan du stoppe der, Jay?
- Hvad følte du lige dér? - Jeg følte mig indbildsk og succesrig.
- Som en stjerne. - Vil du være en stjerne?
Jeg mener...
Ja, klart.
- Fortsæt. Hvad ellers? - Jeg nyder at patronisere en ung pige.
Jeg tror, jeg er konge.
- Virkede det magtfuldt, kongeligt for dig? - Det lignede en masse poseren.
- Hvor gammel er du, Jay? - Treogtyve.
Jeg vil ikke se dig prøve at være en kendt forfatter i det førrevolutionære Rusland.
Jeg vil se den tømmermændsplagede knægt fra Kentucky,
som vil imponere alle de søde piger i klassen.
Så bare være mig selv?
- Ved du, hvor svært det er? - Ja.
Er du så heldig at blive professionel, vil du leve af at lyve.
Jo bedre du lyver, jo mere sanddru fremstår du, og jo mere succes vil du få.
Det er forvirrende for en ung mand, der ikke har tendens til selvindsigt.
Du siger, du vil være stjerne. Dem har jeg kendt nogle stykker af.
Det er et helt andet niveau af mental krise.
Nu skal man spille to gange:
En gang, når man spiller rollen, og så igen, når man spiller sig selv.
Det skal du ville med hud og hår.
- Det vil jeg. - Det vil jeg.
- Hey, Tim. - Ja?
Vil du prøve?
Ja da.
Tag hæftet, og fyr den af.
Hvordan er det at være berømt? Man mærker det ikke, hvad jeg ved af.
I taler om berømmelse og succes og et solbeskinnet liv og lykke.
I taler om mig, som om jeg er en slags konge,
men jeres ord er som en sødme, der forsvinder i munden på et øjeblik.
Jeg ser intet som helst herligt ved det.
Jeg må i gang med at skrive.
- Tim har et panikanfald. - Hvorfor?
Jeg har en stor prøve for Peter Schneider.
- Det er da for fedt. - Tim hader prøver.
- Jeg er elendig. - Jeg har nærmest aldrig prøvet.
- Det er ikke en test af talentet. - Dit talent vil altid skinne igennem.
Tag med ham, Jay.
Du har en beroligende indflydelse. Der er gratis drinks på baren bagefter.
Lad os gøre det.
"Jeg ville gerne dø. Jeg så min begravelse for mig."
Han må være fra bøhlandet.
"Alle de smukke piger, der græder."
Så nævner han himlen og stjernerne.
Han er for poetisk. Han ville lyde mere som...
"Der er for mange tøser, jeg ikke har knaldet. Som Dede Duffy."
Jeg ved det ikke.
Ting som: "Jeg bliver måske mere voksen.
Der er så meget, jeg ikke har gjort. Jeg har ikke ordene til at forklare det."
- Det burde du sige. - Jeg kan ikke rode med deres manus.
- Du vil lægge dem ned. - Jeg bliver bare så pissenervøs.
Så se her. Det er et tegn. Du får rollen, min ven. Jeg kan mærke det.
Tak, min ven.
Spis det for held og lykke, bare et hjørne.
- Sug hans kræfter til dig. - Stop, du skræmmer mig.
- Tim Galligan. - Ja.
Vil du læse med mig?
- Ja. - Tak.
- Hej. - Tak.
Tak.
- Hvem skal du læse for? - For min ven her.
- Hvis det er i orden. - Ja.
Tak.
- Jeg henter nogle sider til dig. - Tak.
- Værsgo. - Tak.
Hvad er dit problem, Tilly?
- Jeg har ikke noget problem. - Ikke det? Men du har det udseende.
Den streg i din pande, der går herfra og hertil.
Jeg ville gerne dø. Jeg forestillede mig min egen begravelse.
Alle de smukke piger, der græder.
Men nu vil jeg ikke dø.
Jeg har ikke oplevet nok.
Jeg har aldrig rigtig set på de træer her. Og himlen.
- Men nu... - Mange tak.
- Der er mere. Scenen er ikke slut. - Det er fint. Tak.
Tak, Timothy. Mange tak. Flot fremført.
- Kan jeg ikke også læse? - Nej, desværre.
- Du skal stå på aftalelisten. - Det er fint nok, skat.
- Hvis det er okay med dig. - Ja.
Hvad er dit problem, Tilly?
- Jeg har ikke noget problem. - Ikke det? Du har det udseende.
Den streg i din pande, der går herfra og hertil.
Jeg ville gerne dø. Jeg forestillede mig min begravelse.
Alle de smukke piger, der græder.
Men nu jeg vil ikke dø. Jeg har ikke oplevet nok.
Der er for mange tøser, jeg ikke har knaldet. Som Dede Duffy.
Jeg bliver måske endda mere voksen. Der er så meget, jeg ikke har oplevet.
Jeg har ikke ordene til at forklare det.
Jeg har kun været i Archer City,
men jeg behøver ikke se Paris eller Rom eller et af de steder,
hvor de har konger.
Jeg er kongen her.
Jeg er kongen af den her støvsky.
Jeg er kongen af min Coca-Cola.
Jeg er kongen af Cranberry Street.
Tak.
Vil du have noget imod at læse en anden scene?
Det vil jeg meget gerne.
- Undskyld, jeg ændrede replikkerne... - Det kunne vi godt lide.
Det her er scenen...
Tak.
Ja, okay.
Jeg er klar...
Gør det ondt?
Nej, det er okay.
Det er fint nok.
Det vil aldrig blive bemærket.
Min far sagde: "Den første, du møder, når du stiger af et fly, er dig."
- Det burde være værtspersonen. - Kan du huske sidst i Paris?
Chanel-showet? Det var i stilhed af respekt for krigen.
Gucci var meget højt. Måske var det for fred.
Mange tak, Antonio.
- De puster et andet trofæ til Jay. - Fedt.
Vi er landet i Paris og tager mod jer i morgen.
Ifølge Rios mor har Daisy købt billetter til et tog kl. 10 til Italien.
- Tager de ikke til jazzfestivalen? - Åbenbart ikke.
Okay, så tager vi direkte til toget.
Ændrede planer! Vi tager et tog til Italien.
Et tog? Vi står lige ved siden af et fly.
- Hvorfor fløj vi så til Paris? - Nu kommer vi med tog.
Jeg har booket et job til i eftermiddag. Jeg skal klippe Emmanuel Macron.
- Kan du aflyse? - Han er min første præsident.
- Du godeste. Så ja... - Klokken 10.
Vi tager toget kl. 10.
Det mener du ikke. Jeg kan ikke komme Jay Kelly på et tog.
Du har ret. Det er den mest romantiske måde at rejse på.
Der burde være en tjenestebil eller noget.
Med et segl. Jeg tror, der er...
Som ateist støtter jeg den etablerede kirke.
Jeg bifalder alt andet end Gud.
Men hvis der ikke var nogen Gud, ville livet være absurd.
Lige præcis.
Fuck. Er det Jay Kelly?
Tak, garçons, alle tiders.
- Han ender med at skrive et hav. På toget. - Du får et trofæ.
- Så bare rolig. - Skulle der da ikke være det?
Jeg fikser ting, så du ikke behøver at vide det.
Hvorfor skal jeg så høre om det?
Fordi vi takkede ja for sent, så de gav Ben Alcock prisen.
Gav du Ben min hyldest?
- Du sagde nej, skat! - Så sagde jeg ja.
Jeg ville aldrig sige det her til Ben, men du er førstevalget.
- Du er trækplasteret. Det ved du, skat. - Jeg er rundtosset af at tale med dig nu.
- Tænk, at jeg skal svines til for det her. - Daisy! Hej!
Nej.
Nej, nej. Ce n'est pas Jay Kelly.
- Plads 48 lyder ikke som første klasse. - Det er det så heller ikke.
Skal Jay Kelly på plads 48?
Måske var der slet ingen første klasse. Jeg ved det ikke. De taler alle fransk.
Vi er her med filmskuespilleren Jay Kelly. Har I et privat område?
50 dage efter påske. En travl helligdag for franskmænd.
Jeg er af uforklarlige årsager sur på dig.
- Vær sur på mig. Toget var min idé. - Jeg må jo ikke være sur på dig.
Ifølge Claire, købte Rio chai på Starbucks på Gare de Lyon for tre kvarter siden.
- Man tager ikke på en station for kaffe. - Det ville være sært.
Jay Kelly.
Er han mon faldet fra tinderne?
Det er research til en rolle.
Tal højere. Jeg er på et tog på en fransk helligdag.
- Han er der mandag morgen. - Jeg ved det ikke. Fête fucking Nationale.
- Flyt opmålingen til første optagelsesdag. - Hvad? Sig det sidste igen.
Kan du høre mig? Det er 50 dage efter påske her.
Jeg skal lige forstå det.
Vi spiller tredimensionelt, firdimensionel skak her.
- Tager du pis? - Det er ikke det, Jay siger.
Det er det, jeg siger. Jeg får ham tilbage.
Den er gal.
- Lad mig finde et sted... - Jeg ringer igen.
- Lad ham passere. - Tænk, at han er på toget sammen med os.
- Er du virkelig? - Det vil jeg mene.
- Skal du bruge samme toilet som os? - Jeg skal huske at slå brættet ned.
En af os.
- Han er en fin fyr. - Mere end fin.
- Jeg har læst, han aldrig er forføreren. - Undskyld, der er så mange mennesker her.
- Jeg har ikke kørt i tog i 20 eller 30 år. - En metro?
Det kan jeg slet ikke huske.
- Kozak-filmen. - Ja, jagten.
Det var på en scene, men målene var præcise.
Du skal hædres til den fine, toscanske kunstfestival.
- Er du ikke for ung til at blive hyldet? - Hvem ved, hvor mange film, jeg når?
- Mindst en til. - Jeg vil gerne hyldes.
Clive, de hylder ikke programmører nogen steder.
Du tager vel fint tøj på og skal se venner og familie. Det ville jeg gøre, så...
Clive har ret. Lad os gøre det ordentligt. Inviter dine børn og din far.
- Min far? - Jeg ved det, men hvorfor ikke?
- Mine børn, men jeg ved ikke med min far. - Din far vil ikke være her for evigt.
Okay.
Men så ringer du til ham.
- Vi kan sende ham et fly, hvis han vil. - Aftale.
Du godeste.
Når jeg ser på dig, ser jeg hele mit liv passere revy.
- Rich sagde, at de udskyder opmålingen. - Alan har ringet.
Jay var oppe at slås på en bar. Han brækkede næsen på en børneterapeut.
- Hvad gjorde han? - Vidste du det? Har han sagt noget?
Jeg brændte efter det.
- Nej. - Kan du lide at være berømt?
Du må have sådan et solbeskinnet liv. Du er så glad.
Det må være forfærdeligt. Alle kigger på dig og taler om dig.
- Det er som at være skør, ikke? - Jo.
Det hjælper ikke at rejse med os plebejere.
Så hvad laver I? Hvor skal I hen?
Milano.
- Landbrugsudstyr. - Som min far.
Jeg skal til Pisa. Jeg er brandmand.
- Det har jeg spillet. - Firenze!
- Vi arbejder i Vatikanet. - Jeg skal se min datter.
- Forklar mig, hvad der sker. - Mine tanker formuleres i realtid her.
Vi er på pigetur. Vi skal have sex!
- Vi er matematiklærere. - Til bryllup.
Life coach. Også bryllup.
- Kan du huske sidst, vi var i Paris? - Jeg vil ikke tale om det.
For vi har aldrig
talt om det.
For 20 år siden efterlod jeg dig i Eiffeltårnet.
For 19 år siden. Jeg vil ikke tale om det.
- Jeg har slået dig op. Du er 60. - Ja.
Du må ikke blive gammel, for så er jeg det også.
- Så lad os droppe det. - Det er en aftale!
- Vil du have nogen peanuts? - Ja tak.
Hvad siger du til dem, der siger, du spiller dig selv?
Ved du, hvor svært det er at være sig selv? Prøv du ad.
Jeg skal til en hyldest i Toscana på lørdag.
Og I burde alle komme. Jer alle sammen. Ja!
Tal med min sekretær Liz lige dér.
- Hvad tid, Jay? - Undskyld.
Er der noget, du fortryder?
- Hvad hedder du? - Phoebe.
Du er en hård nyser.
Vi ses alle i Toscana!
Arrivederci!
Folk er så søde.
Det er de bedste peanuts, jeg har smagt. Smag.
- Det er en god europæisk peanut. - Og du er jo allergisk.
Min strube vil lukke sig, og jeg vil dø.
Hvordan kan jeg spille folk, når jeg ikke møder folk og rører folk?
Du skal ikke røre folk.
Så, skat, du ved de gange, hvor du siger: "Sig kun noget, hvis det er nødvendigt"?
Det er ikke nu...
Hvorfor sagde du ikke, du slog en børneterapeut på en bar?
- Jeg vidste ikke, han ville... - Han sagsøger.
- Det er svært at være ærlig... - Vi skal vide alt for at kunne arbejde.
Vi elsker dig uanset hvad.
- Hvorfor nu det? - Det gør vi.
Du elsker ham. Jeg arbejder for ham.
Jeg forguder dig jo,
men når pressen hører om det, så skal vi have en modnarrativ.
Slog han dig først? Var det sådan, du fik et blåt øje?
For "Jay Kelly forsvarer sig mod tosset stalker" lyder meget bedre,
end "Jay Kelly tæsker børneterapeut".
- Sådan foregik det ikke. - Hvordan ved vi det?
Er det slut med film nu, så har jeg gjort det godt.
Det mener du ikke.
Du brækkede hans næse. Ifølge Alan er det her deres påstand:
"Flere brud skal opereres, samt nedsættelse af lugtesansen."
- Han siger, jeg har stjålet hans liv. - "En deformitet kan koste 100 millioner."
Jay Kelly.
Jay Kelly. Jay.
Jay Kelly.
Jay.
Kelly.
Kom nu! Vi når ikke toget!
- Skynd jer! - Jeg kommer, Daisy.
Jay Kelly.
Gary Cooper.
Cary Grant.
Jay Kelly.
Clark Gable.
Jay Kelly.
Robert De Niro.
Jay Kelly.
Farvel, skat. Farvel, mor. Vi ses. Hav en god weekend.
- Tænk, du er kørt hertil fra Los Angeles. - Jeg ville se dig i dit liv.
- Jeg har været i San Diego i næsten et år. - Min sidste film trak ud.
Så skød jeg en vodka-reklame i Grækenland. Jeg er heldig at have en friweekend.
Jeg ved, du har travlt.
Jeg hoppede ind i vognen og kørte hele vejen herned.
Så kan du...
Kan du gå ind på en tankstation alene?
Ja, jeg betjener mig selv og kommer en kasket ned over øjnene.
- Hvad med at skulle tisse? - I vejrabatten.
Helt ærligt, far.
Jeg elsker at se dig med de børn. De forguder dig.
Jeg fandt endelig frem til, hvad jeg ville lave.
Det tog sin tid. Skuespil fuckede mig godt op.
Det gør en usikker. Hvordan gør du det?
Jeg er usikker.
Du har altid haft talentet.
Selv som lille med de optrædener, du lavede i baghaven med din søster.
- "Det er Kelly og Kelly." - Nej, det var "Kelly og Kelly".
Jeg er så glad på dine vegne.
- Hvis jeg kan hjælpe med huslejen eller... - Det er okay, far.
Men jeg er glad for, du er her. Skal vi køre en tur?
- Theo har fødselsdag i næste uge. - Det ved jeg godt.
Det behøver du ikke at minde mig om.
- Det har du jo folk til. - Nej, jeg ved, det er den 24.
Jeg giver ham en pony, der er på størrelse med en, men den er udstoppet.
Den bliver han vild med.
Hvor kører vi hen?
Jeg har set en terapeut, og han er blevet en meget vigtig del af mit liv.
Jeg har lavet en aftale for os begge to med Carter.
Carter er...
Jeg er sulten. Lad os standse og bare tale sammen os to.
Derfor sagde jeg ikke noget.
For jeg vidste, du ikke ville have lyst.
Det her betyder meget for mig.
TRANSFORMATION BEGYNDER MED DIG
Jeg beklager solbrillerne. Jeg har en nethindelidelse,
så jeg er meget følsom over for skarpt lys.
Det giver ham et mystisk skær.
- Det burde være dig med de mørke briller. - Når solen skinner, ja.
- Surfer du? - En smule. Jeg er ikke særlig god.
Det gør du vist.
Hver dag, indtil jeg brækkede lårbenet. Så fik jeg min psykologigrad.
Det gør mig ondt.
- Men det er vel godt nok? - En dør og et vindue, ikke?
- Jo. - Tak, fordi du er kommet.
Det er meget modigt.
- Okay. - Jessie og jeg har arbejdet med en del.
Og Jessie har skrevet et brev til dig.
Det er fra hendes tiårige jeg.
- Hun vil have mig til at læse det op. - Hvor gør du det ikke?
Det kan jeg ikke uden at hulke, så vi besluttede, at Carter gør det.
Okay, hvis du...
"Kære Jay.
- Da du forlod mig..." - Det passer ikke.
- Det siger din mor. - Tal ikke, før jeg er færdig.
- Jeg forlod hende, ikke dig. - Jeg var med hende.
Jeg var da stadig din far.
Jessie har fortalt mig lidt om dit forhold til din egen far.
Jeg er ikke som min far.
Min far er et rasende, bittert og sygeligt selvoptaget menneske.
Måske var du så fast besluttet på ikke at være som ham,
at det fik forrang over selv at være far.
Fortsæt.
"Du siger, du altid vil være sammen med mig,
men dine handlinger svarer ikke til dine ord.
Min værste dag var, da babysitteren lejede filmen
med dig og Daphne Spender.
Hun kunne ikke tro, at jeg aldrig havde set den. Og i den...
...var du den her dejlige far...
...som var sød ved den lille dreng...
...og over for Daphne.
Jeg græd og græd.
- Som om du havde en lykkelig familie." - Jeg kan ikke. Nej.
- Jeg er ikke færdig. - Vil du ikke høre alt?
Ikke, hvis Carter læser det.
Jeg vidste, det skulle dreje sig om dig.
- Det sagde Carter. - Han græder jo.
Interessant nok gør du ikke.
Man får publikum til at græde ved ikke selv at græde.
Jeg ved, at du ikke ville være sammen med mig...
...fordi du ikke var sammen med mig.
Hun er i cafévognen.
Hvorfor skal vi ikke være ligeglade, hvis han er det?
Han er ikke ligeglad. Sådan håndterer han sine følelser.
"De er så søde." Selvfølgelig er de søde. Han er trådt ud af lærredet.
- Sådan behandler de ikke alle. - De er da søde.
Vi befinder os på et tog til ingen steder og passer et spædbarn.
- Et spædbarn, der har slået en fyr. - Vi har kendt ham i 30 år.
Vi kender tydeligvis ikke Jay.
Hvad mon han ellers har lavet af lort som knoldesparker i Kentucky?
Det kan løbe løbsk.
Det var anderledes, da vi var unge. Det var sjovt. Jay var vores baby.
- Vi klarer det. - At te sig sådan som 60-årig, er slemt.
Vi får ham til hyldesten. Han vil mærke kærligheden.
Han tror, han er den første med et nervøst sammenbrud.
- Husk... - Det har vi alle sammen, Ron.
- Vi har vindruer. - En banan?
Hvert eneste forbandede sekund.
Det var faktisk ret uhøfligt.
Hvorfor, Ron?
Hvorfor spæne efter et spædbarn,
når vi har børn derhjemme, der bliver ældre for hvert minut?
Fordi vi støtter en stor kunstner, der deler det at være menneske med andre.
Vi er også mennesker, Ron.
- Måske endnu mere. - Det handler ikke om os.
Vores kærlighed er ikke betinget. Vi er som forældre eller fantasivenner.
Vi forsvinder i nattens mulm og mørke uden spor.
Måske et elegant visitkort, der svæver...
Hvad fanden vrøvler du om?
Han er hverken vores familie eller vores ven.
Han har lige været til Viviennes 16-årsdag.
- Var du til Daisys dimissionsfest? - Det var vist en lille en.
Du var ikke inviteret, for det går kun én vej.
Ingen ønsker at sige det, men sådan er det.
Vi betyder ikke det samme for ham.
Jeg er uenig.
Hvad er der galt?
- Okay. Min far er Jay Kelly. - Ligesom ham skuespilleren?
Ja, ham, der også er skuespiller.
Jeg fortæller dig det, fordi han står lige foran os nu.
Hej!
Hej.
- Vi er åbenbart på samme tog. - Ja, er det ikke vildt?
Det er underligt, far.
Jeg skulle til Paris til en Dior-kampagne og andre småting,
og så nåede jeg toget her til min hyldest i Toscana.
Hej, Rio.
Nå.
Hvordan var jazzfestivalen?
Vi tog ikke af sted. Guillaume siger, der kun er fusion nu.
Bonjour. Guillaume.
- Guigui. - Guigui. Jeg hedder Jay. Hej.
Guillaume var vores tjener på Café de Flore.
Han er sanger og filmskaber.
Nej, det er jeg nu ikke...
Det er pinligt at sige filmskaber til dig.
- Nej, det er ej. - Nej da.
Hvordan føles det,
når ens far er helten i mange af vores tids geniale film?
Ja, hvordan er det?
- Jeg kender ham for godt til at sige det. - Jay Kelly er en filmhelt.
Jeg kan lide ham her.
Hvad var det, jeg ville sige?
Jeg vil ikke trænge mig på.
Jeg ville bare invitere jer alle sammen til min hyldest på lørdag.
Jeg kan få billetter til jer alle fem.
Hvornår er du begyndt at gå op i hyldester?
Det er jeg nok begyndt på. Jeg inviterer far.
- Til en familieting. - Vil du virkelig have bedstefar der?
Jeg vil gerne have, han kommer, også Jessica.
- Jessie? - Ja.
Det er lidt sværere med hende, for du og jeg er i samme land.
Og i samme tog.
Jeg overvejer det. Vi har en stram tidsplan.
Vi skal til et ældgammelt hestevæddeløb.
Det bliver sjovt.
Nå.
Var det godt i Paris?
- Det var fantastisk. - Så fortæl mig det hele.
Vi sprang fra klipper ned i vandhuller i skoven.
Vi tog på en skør bar, designet af David Lynch,
og jeg spiste en hjerne.
Vi så Delacroix' lejlighed.
Kender du hans malerier? De er helt utrolige.
Hører du efter, far?
Selvfølgelig. Sådan ser jeg ud, når jeg lytter.
- Du spurgte mig om Paris. - Bare gå to sætninger tilbage.
Du er så ADD. Jeg henter snacks.
Nej, lad være med det. Tag nu og bliv her. Undskyld. Det er mærkeligt.
Det er godt, men det er...
Det er mærkeligt at høre om dine oplevelser
og at se dig så selvstændig.
Undskyld. Okay, så sig mig...
- Du spiste en hjerne. - Ja.
Og vi dansede tango med andre unge foran operahuset,
og jeg tror, jeg vil være skuespiller.
Wow.
Okay.
Hvis du stadig har lyst til det efter universitetet, så...
Jeg tror ikke, jeg vil på uni lige nu.
Guigui laver en film på Sicilien, og jeg skal være med.
Det er bare en lille ting om minder og drømme.
Du skal på universitetet. Du har knoklet.
En fantastisk mulighed, som jeg aldrig fik.
Jeg tænkte aldrig på skuespil på grund af dig, men jeg er god.
Jeg ved, du synes, Jessie har talent.
Du er så talentfuld. Du vil ikke ønske dig det liv.
- Hvor hyklerisk. Det er dit liv. - Jeg ved, hvor svært det er.
Hvor meget man går glip af, og hvor tosset og ensom man bliver.
- Du er aldrig alene. - Tak, Silvano.
Overvej hyldesten. Jeg kan få jer hentet ved hestevæddeløbet, eller hvor I er,
i en bil eller en helikopter. Et jetfly henter din bedstefar. Sig til.
Hvordan endte du på toget her, far?
Jeg vidste...
Jeg...
Jeg vidste det, fordi...
Rio bruger sin mors kreditkort.
Det er fandeme fucked op.
- Rio, din mor sporer dig på jeres Amex. - Fuck.
- Jeg ville overraske dig. - Du stalker mig.
Jeg er her, fordi du ikke bare kan smutte og holde op med at være et barn.
- Jeg har ikke tilbragt nok tid med dig. - Du er jo ikke alene.
- Hold nu op. Sådan er jeg ikke. - Gu er du.
- Ellers ville du ikke sige "helikopter". - Jeg vil bare hjælpe...
Jeg vil ikke med helikopter eller fly, bare et vakkelvornt tog,
og bo på herberg og i telt. Jeg vil holde den her ferie uden dig, far.
Jeg hader dig, mor. Du er værre end Rusland.
- Undskyld. - Jeg tilgiver dig aldrig. Nej!
- Luk ikke kortet. - Godt at møde dig.
- Rejs ikke. Han og jeg har brug for dig. - Sig til Jay, jeg er ked af det.
Min hund har spist en skrue. Jeg har skrevet en undskyldning.
Det er, som vi altid siger: "Hvis det føles godt, så lad være."
Og her er tøjet til hvert event. Det er farvekodet.
Jeg gør det.
Du stak bare af den aften.
Dengang i Eiffeltårnet.
Vi havde lige sat os til middag. Jeg ville slukke for mobilerne,
men du sagde, vi skulle holde dem tændt.
Selvfølgelig fik vi opkaldet. Jay var blevet fotograferet
med den franske ambassadørs datter.
En af os måtte gå.
Jeg blev for at holde bordet.
Jeg var så nervøs...
...for jeg havde en ring plantet i chokoladeglasuren.
- Den del har jeg aldrig kendt til. - Det var som i en meget romantisk film.
En, der overhovedet ikke var romantisk,
fordi du aldrig vendte tilbage.
Jeg var sammen med Jay.
Og du ringede.
Jay kommer altid først.
Vi ville aldrig få et øjeblik, der kun ville være vores.
Jeg er ked af det med Eiffeltårnet.
Det er okay. Jeg er glad.
Det ved jeg.
Det er jeg også.
- Og jeg er også ked af det. - Tak.
Red dig selv.
- Hvad blev der sagt? - Det skide klimaanlæg virker ikke længere.
Hvor skønt.
- Hej. - Viviennes fødder er opsvulmede.
- Jeg har aldrig set noget lignende. - Hvordan? Som efter cellokoncerten?
- Meget værre. - Jeg er nødt til at have Crocs på.
Hendes fødder ligner store luftskibe.
Vi er på vej til dr. Fenner. Jeg gør alt, hvad jeg kan.
- Michael Bronfman siger, foden er deform. - Michael Bronfman er en narrøv.
Far.
- Hvornår begyndte hævelsen denne gang? - Lige efter tennis.
- Næsten med det samme. - Så er det nu min skyld?
- Det sagde jeg ikke, Ron. - Virkede cremen ikke?
- Cremen hjalp ikke, far. - For der skal meget på.
Ron, vi har kommet meget på og taget ibuprofen.
- Det er jeg søreme ked af. - Mor, du er lige kørt over for rødt.
Pis også. Undskyld.
Du får en bøde.
Vivi, du skal nok overleve. Hører du mig?
- Tror du? - Jeg ved det.
- Far, kommer jeg til at overleve? - Det kan du tro, min ven.
- Også dig, Lois. Du er min helt. - Vi ankommer nu.
- Vi ringer fra lægen. - Jeg tror, jeg elsker mor mere.
Jeg elsker jer alle sammen så højt.
- Kan du høre mig, Lois? - Ja, du er på højttaler.
- Gid, jeg var hos jer. - Der er dårlig forbindelse.
- I er mine babyer. - Pladsen er for lille.
- Jeg elsker... Skat? - Hvorfor...
- Kære Jay. - Kære Jay.
- Du siger... - At du altid vil være sammen med mig.
Men dine handlinger svarer ikke til dine ord.
Min værste dag var, da babysitteren lejede filmen
med dig og Daphne Spender.
Og tak.
Tjek skiftene.
Vi skulle nok have kendt hinanden lidt, før vi gjorde det her.
Nogle gange er det bedre at have sex med nogen, før man kender dem.
Eller simuleret sex som her.
Har du simuleret sex med mange, før du kendte dem?
Med et par stykker. Det er det mindst sexede i verden.
Det er så pinligt.
- Den stilhed, der sænker sig. - Ja?
Som om vi gør noget utrolig alvorligt og vigtigt.
Mere som en begravelse end en kærlighedsscene.
- Okay. Vi filmer. - Seksogfyrrende, ottende optagelse.
Og jeg taler jer igennem det.
Så kan du kysse hende, Jay?
Og kysse halsen.
Og så skulderen.
Daphne, stryg dine fingre gennem hans hår.
Undskyld.
- Pruttede du lige? - Ja.
- Undskyld. - Det er okay. Ingen problemer.
Undskyld.
Vi filmer stadig.
Og halsen.
Håret.
Skulderen.
Okay. Eli kommer ind.
- Beder du om at blive kildet? - Nej.
- Det gør han. Fang ham! - Du vil kildes!
- Og tak. Godt. - Okay, Eli.
- Så er det i skole. - Kan vi prøve igen?
Mener du det?
- Jeg kom på noget. - Vi var da gode.
Synes du?
Jay vil have en ny.
- Kan vi tigge læreren om det? - Ja.
- Ja? - En god hånd.
Du vinder ikke. Jeg er konkurrencemenneske.
Mon du husker det, som jeg gør?
Jeg tager chancen her. Værsgo.
Jeg var stadig gift og havde lige fået Jessica.
Vi blev på settet og spillede kort med drengen.
- Daphne, du snyder. - Vel gør jeg ej.
Hvis du har åbne kort, så er det altså svært.
Han blødte stemningen op.
Det var okay at være sammen, så længe han var der. Vi hang ud...
...som en slags familie.
Vi kyssede ikke rigtigt før til slut på optagelserne.
Senere fortalte du mig, at du ikke ville forelske dig i mig.
Måske eller måske ikke talte du sandt.
En måned senere...
...flyttede Jessicas mor hende til Seattle. Jeg så mindre og mindre til hende.
Du stoppede med at lave film. Du elskede skuespil, men ikke berømmelsen.
Hvor er livet dog sært.
Mon du tænker på det som jeg?
Nå,
der var 117 grunde til, at vi ikke forblev sammen og...
Vi tager en til.
Og værsgo.
Jeg er så forelsket i dig.
Hvad er Italiens skæbnesvangre charme?
Jeg vil mene, det tillader en vis menneskelighed,
som andre steder for længst har mistet.
Jeg drømte om dig i nat. Jeg elskede dig lige så meget som i virkeligheden.
Jaså? Jeg drømte, jeg havde et vindue i mit bryst,
men udsigten var udsigten fra vores badeværelse...
Jeg husker pludselig ting, som har ligget fjernt.
- Min familie flipper ud derhjemme. - Som i en film, hvor jeg spiller mig selv.
- Jeg ser mig selv udefra... - Kan du gentage?
- Jeg hørte ikke et ord. - Jeg husker med et ting. Hvad skyldes det?
- Minder? - Ja.
Måske prøver dine minder at fortælle dig noget om din nutid.
- Såsom? - Aner det ikke.
- Jeg er træt. - Jeg har skændtes med Daisy.
- Gid, jeg var der. - Hvabehar? Hvad?
Hvad? Ikke noget. Jeg er bare træt.
Gid, jeg havde brugt mere tid med hende i stedet for at arbejde.
Jeg sørgede for, at du kunne flyve hjem i weekenden.
Det var meget svært... Hvad prøver du at sige?
At Ben, for eksempel,
flyver hjem hver weekend for at se sin familie.
- Alcock? - Jeg sammenligner ikke.
Jo.
Vi træffer vores valg.
- Som at tage med på turen her. - Hvad?
Eller ikke at kysse Liz igen. Min familie ville have, jeg blev hjemme.
Kyssede du Liz?
- Nej, hun kyssede mig. - Hvor er Liz?
Liz er rejst hjem. Også Krista. Hendes hund åd en skrue.
Kristas hund, ikke Liz'. Liz var bare vred.
Hun har efterladt dig en besked. Krista, ikke Liz.
Er Liz smuttet som i for evigt?
Hvad er for evigt?
- Flyver Alcock virkelig hjem hver weekend? - Det var Bens andet ægteskab.
- Det var barnepigen. - Tal ikke ned om ham.
Ville du nogensinde fortælle mig om Timothy?
- Det sagde jeg jo. - Du har ikke gjort det.
- Kan du ikke skaffe mig en vand? - Kan du ikke selv fikse det?
Stop tyven!
Han har min håndtaske!
Nej.
Fuck!
Silvano! Jeg løber!
Han er virkelig en helt.
- Jeg vil også derud. - Hvor jeg elsker din indstilling.
Jeg har fem.
- Kom! - Det er ikke fair.
Det er helt ufatteligt.
- Jeg har dig, dit svin! - Du skulle have spurtet, Clive.
Jay fangede tyven!
- Bravo! - Vildt nok!
- Sådan. - Tusind tak, skat!
- Og svinet har fået et sæbeøje. - Et kæmpe et.
Værsgo.
Alt er godt.
- Bravo. - Sikken gentleman.
Hold op med at se på mig og tale om mig hele tiden.
Vær flink. Han skal bare have sin medicin. Han er en rigtig sød familiefar.
Han har tre skønne børn. Han er ikke sig selv.
Du er en helt, skat.
Okay?
- Kom så. - Bare få ham til en læge.
- Jeg henter den vand. - Jeg er der om lidt.
"Og det lillebitte pelsdyr løb ned i et hul i jorden."
Kan du se?
En lille, sød bjørn, der tager sin frakke på.
"Så gik solen ned på den anden side af floden..."
Jeg passer på din cykel, okay?
Daisy, kan du fortælle dem det?
Daisy.
Daisy?
- Kan du fortælle hende, at det passer? - At hvad passer?
- Som om hesten kan vinde uden... - Hyg dig.
Vi ses, far. Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Du gør ret i at give slip på hende.
Jeg har talt med Alan. Han har en juridisk skrivelse klar.
Jeg har godkendt den. Vi skal også have en erklæring klar til pressen.
Jeg har et udkast her, som du skal læse og godkende.
Brillerne er dine.
Du ved, hvad der skal siges. Vi får se, hvad der sker.
Daisy er også min ven, og jeg har svigtet.
- Du gjorde bare dit arbejde. - Det er en nazistisk undskyldning.
- Jeg er et dårligt menneske. - Det er min skyld, Meg. Hør her.
Tag og hold en lille ferie i Italien. Jeg skal nok klare mig. Er der...
Ron, har du nogen...
Tak, Jay.
Jeg ville elske det, hvis min far jagtede mig gennem Europa.
Og Emmanuel Macron bruger Candy, så du har brug for en anden hårperson.
Jeg elsker dig, og tillykke.
Hr. Kelly! Undskyld.
Hr. Caterpillar. Hej.
Hej, jeg hedder Alba og er din chauffør. Din farmand venter dig
på restauranten med Antonio og værtsudvalget.
- Min "farmand"? - Ja.
Jeg sendte et fly til din farmand. Han glæder sig meget.
Pis. Jeg troede ikke, han ville komme.
Jeg bringer dig til din farmand.
Er det kun jer?
Ja? Okay.
Kunne du tage én taske?
- Tag du den. - Hvad?
- Tag den. - Hold da ferie.
Jeg glemte at give dig, hr. Kelly... hr. Caterpillar, din cheesecake.
- Hvor skønt. Tak. - Min rider. Spis den endelig.
Her i Italien kan vi lide at arbejde hårdt,
men når vi er færdige med dét, slapper vi af og spiser.
Vi græder nogle gange, hvis du er sjov, kan vi også finde på at grine.
Nogle gange bliver vi gift...
Vær ikke vred på Candy. Vi finder en ny hårperson.
- Der er for mange folk omkring mig. - Nogen har du brug for.
Vi skændes af og til...
- Måske en revisor. - En advokat. Du har brug for Alan.
- Hvem ellers? En pr-mand, en kok. - Eller mig. Du har brug for mig.
Ja, Ron. Jeg har brug for dig.
Fuck. Jeg har vist lige ramt en kanin.
Alba, er der et sted, vi kan finde en gave til min far?
Ja, ja.
Kan du sætte mig af ved Ristorante da Rosa, tak?
Hvad skal du?
Jeg har en aftale kl. 17. Bare en hurtig drink.
Jeg kommer til din middag. Gem en tiramisu.
Hvem skal du se?
Ben Alcock. Jeg må bruge lidt tid med ham.
- For han skal også have en hyldest? - Den anden hyldest, ja.
Så du lader bare mig være alene med min "farmand".
Jeg er her for dig. Det er jeg altid.
Og jeg er hos dig fra kl. 19 og resten af turen.
Jeg er ligeglad. Mød du bare Ben Alcock. Hvad siger hans rider?
Bens rider er faktisk ganske beskeden.
Pis af.
- Ciao, signore Ron. - Tak, Alba.
Prøv at hygge dig lidt. Hils din far fra mig.
Måske møder du et spøgelse, mens du sover her.
Spøgelserne er som regel små munke, der blotter sig.
De vil nok gerne møde Jay Kelly.
Så jeg holdt op med at pumpe jern og begyndte på yoga,
så nu er jeg i mit livs bedste form!
Stadig slank, men spændstig.
Jeg holder også gang i øverste etage med lidt sudoku.
Hej.
- Min søn, filmstjernen. - Hej, Macho.
Macho nåede frem.
Hils på kaptajn Jenny og Lourdes. De fløj det lille fly, du skaffede.
En kvindelig pilot.
Din far har underholdt os helt til Firenze med sine skønne, men stødende historier.
Sikke en personlighed.
Jay, æblet falder ikke langt fra stammen.
Hvor er den berømte Ron? Vi havde forventet et helt hold.
Ja. Vi troede, at hr. Caterpillar ville have sat alle sejl til.
- Den berømte Ron havde nu en aftale. - Ron er meget beskyttende over for dig.
Han var så bekymret for størrelsen og formen på dit trofæ.
Det bliver jeg helt sikkert glad for.
En lokal kunstner, Giovanni, bedrev,
hvad I amerikanere vist kalder en "all-nighter", og pustede det selv.
Giovanni beklager mundbindet. Han lider af uendelig covid.
Jay Kelly, din cheesecake venter.
Hold nu op.
Tak. Mange tak.
Jeg er den bedste ven i verden,
men tro mig, du vil ikke have mig som fjende.
Det, du siger... Lad mig tale ud!
Det, du siger, lyder som afpresning. Jeg tager gerne fejl,
men hvis det er det, der foregår, så lægger jeg straks på.
Gør du det. Tal med Timothy og ring tilbage.
Alan, er du der? Det møgsvin prøver at afpresse os.
- Den er død. Har vi hørt fra detektiven? - Flot kravat.
Okay, vent lidt. Jeg skal have mig en drink med Benny-drengen.
Ja, giv mig besked. Jeg ringer bagefter.
Ja, ciao. Det er fandens varmt. Kors. Hvad er der sket? Hvad sagde du?
- Det er en flot kravat. - Så det synes du? Ja.
Du ser godt ud, Ben Alcock, med de der drømmende, blå øjne.
- Var det en god flyvetur? - Førsteklassen var lille.
Men man kunne ligge ned.
- En lykkelig slutning. - Ja.
- Har du bestilt? - Jeg skal bare have danskvand.
- Jaså. - Er du lige landet?
Med toget. Det var en hel...
Men alt er godt. Vi har det fint.
Jeg har lige sendt Jay til middag med festivalfolket.
- Har Jay en middag? - Det har du også.
- Min tidsplan sagde "drinks". - Du vil ikke være til den middag.
Du er her med familien, som man bør. Jay er enlig, sær og skal holdes i hånden.
- Bagtal ikke Jay for at gøre mig tilpas. - Jeg elsker Jay og er som en far for ham.
Mindre kompliceret. Jeg er som en bror. Jeg skal have en drink!
Jeg har tænkt over det, og jeg har også talt med Melanie,
og jeg har det, som om du ikke giver mig nok af dig selv.
Jaså? Jeg er her jo nu, skat. Hvornår har jeg ikke været der?
Du har Jay i stald, og ham kan jeg ikke konkurrere med. Det er okay med mig.
Jeg får jo kun den hyldest her, fordi han har takket nej.
Og så alligevel ikke. Det blev farkakte.
- I får begge et trofæ. - Men jeg skal have en del af dig.
Okay. Jay er en af mine klienter, men han er ikke min eneste.
- Hvordan kan jeg forbedre mig? - Jeg vil undvære en manager for en stund.
- Hvabehar? - Bare en advokat, en agent og en sekretær.
- Og en revisor. - Du er min næstældste klient.
Vi har været sammen siden Disney-serierne.
- Det ved jeg godt. - Jeg har problemer derhjemme.
- Vivienne har angst og opsvulmede fødder. - Surt.
Du har lige afsluttet en populær tv-serie.
- Den ændring vil tage lidt tid. - Den er allerede gået.
Du er mellem aldersgrupper, men du er ved at finde lejet.
Jeg må prøve det af.
Jeg var til dit bryllup. Jeg holdt skåltale!
- Det ved jeg godt! - Jeg elsker dig!
Hold nu op.
Jeg vidste, det ville blive svært.
Jeg ville sende en mail efter hyldesten,
men Melanie sagde, jeg skulle dukke op. Det behøvede jeg jo ikke.
Der er ting, jeg foretager mig hele dagen lang, som du ikke kender til.
Du skal ikke prøve at tale mig fra det.
Du må ikke græde.
- Du græder, skat. - Det betyder ikke, at du skal gøre det.
Okay, du kan græde. Du græd først.
Undskyld. Jeg er bare...
Jeg har bare jetlag, og jeg er træt og gammel.
Hun har det fint nok.
Fenner siger, hun kan mærke din stress, som går i hendes fødder.
Hvordan fanden kan min stress påvirke fødder?
Det giver da ret så god mening.
Lader du fodlægen analysere vores barn? Hvad fejler du?
Tal ikke sådan til mig. Jeg er eneforælder her.
- Og vi er alle forkølede. - Undskyld. Jeg elsker dig.
Jeg har en lortedag.
- Er du okay? - Nej.
Jeg er lige blevet fyret, og jeg er alene i Italien, og jeg græder.
Jeg ved, du er vred på mig. Vil du ikke bare sige, at du elsker mig?
- Har Jay fyret dig? - Nej, Ben.
- Har Jay fyret far? - Nej, Ben. Gå indenfor igen.
Sikken røv. Og du skaffede ham den hyldest og alting.
- Ja, ikke? - Du har vel stadig Jay, ikke?
Jo, ham har jeg stadig. Bare jeg kunne få ham hjem til filmen.
- Vil du ikke nok sige det? - Hvad er det for en lyd?
Det er klokkerne. Alt er død og fyringer her!
Ron, jeg har lige set det om Jay på Page Six.
Hvilket?
Hvad står der om Jay?
Lois?
Så hvorfor er jeg her, Macho? Hvem har meldt afbud?
Ingen. Jeg har inviteret dig.
Jaså. Det er år siden, Macho har inviteret mig til kæmpefest.
- Han følte sig truet til Globes i 90'erne. - Det passer ikke.
Jays far var en flot fyr dengang. Susan Sarandon faldt pladask for mig.
Godt, du er kommet.
Hun sendte mig sågar en video med en elefantunge og dens forældre.
- Var de glade for at se ham? - Det var pointen.
Meget nuttet og ømt.
- Hvad skal den gøre godt for? - Ingenting. Det er en gave.
Det er en sweater!
Så flot.
Det er en sweater. Cashmere, intet mindre.
Tag du den.
- For højt trådtal for din far. - Nej, den er til dig.
Tag sweateren.
Hvor er mit barnebarn? Ron sagde, hun ville være her.
Hun lever sit liv som 18-årig. Du kan nok huske den alder.
Jeg husker Brylcreem. "En lille klat vil gøre dig glad."
Hr. Kelly padre? Er du også kunstner som din søn?
Kunstner? Nej da. Jeg har arbejdet hårdt for John Deere i de sidste 35 år.
Jeg røg på pension, og som tak fik jeg en lortepension og en fyldepen.
Ingen trofæer eller kage til far.
Du sled i det, så din søn kunne få opfyldt sine drømme.
Jeg kan godt lide den måde, du siger det på.
Ja, da han var dreng, troede jeg, jeg ville have nydt en øl med ham.
Ikke Beaujolais.
Jeg spillede hårde halse for ikke at være en.
Actionfilm er noget pis. Det rene fup og fidus.
Har du altid vidst, at Jay ville blive en stjerne?
Han kunne knap ytre et ord, til han blev fem,
men så en morgen ved køkkenbordet
begynder han at tale på en sydstatsagtig facon, og han gebærder sig sært ufikst.
Hans mor troede, han var gal, men jeg sagde: "Rolig, han spiller bare."
Jeg spillede min onkel Mark.
Han sagde konstant: "Seriøst?" Det var Mark på en prik.
"Du er sgu en god knægt. Seriøst." Som om det kun gjaldt der.
Jeg var flad af grin.
Jeg har aldrig set dig grine så meget. Heller ikke mor.
Hun blev altid så bedrøvet, når hun drak.
- Hvor er onkel Mark? - I fængsel for svindel.
- "Seriøst?" - Seriøst.
Det er...
Undskyld, vi måber, men du er overalt på internettet lige nu.
Der er en video.
- På din telefon? - På vores alles.
- "Et dramatisk sammenstød." - Med en anden mand.
"Skuespiller Jay Kelly bliver en helt i det virkelige liv,
da han fanger en tyv på dramatisk vis, som er filmkunsten værdig.
Se lige dig med dine fikse mokkasiner.
Løb, Jay! Løb!
"Der var ingen "værsgo" eller "tak", da Jay Kelly sprang ud af toget."
Jeg er antivold. Har vi ikke videreudviklet os siden?
Han måtte forsvare sig selv.
Der står her, at manden var en sindsforvirret tyv i lycra.
Det var han så ikke.
- Måske han var en seksuel trussel. - Nej!
Nej, han var ej.
Har du endelig fået griset dig lidt til, Macho?
Det er nu tid til at tage vores sande helt
til vores sande fest.
Ved I, hvad det her landskab minder mig om?
Bakersfield, Californien.
Et smukt sted, men alle er sørgeligt nok arbejdsløse.
Jeg drev mange forretninger dér.
Det er simpelthen løgn.
Der er han jo.
Han er ankommet.
Jay Kelly, så flot!
Med den mejslede Superman-kæbe.
- Hvor har du været? - Vi skulle mødes her.
Nej, vi skulle først tage til middagen.
Du ville til middag, mens jeg ville til fest.
Du sagde: "Gem en tiramisu."
- Hvordan var tiramisuen? - Der var cheesecake.
- Har du set videoen? - Vores venner i toget filmede den.
- Tillykke med resultatet. - Mig som helt? Pinligt.
Du er en helt, skat.
Var det den anden historie, ville jeg være skurken.
Hør her. Kom her. Du skal høre det her.
- Hvor skal du hen? - Kom her.
Hallo.
Hej, Alan, du har Ron og Jay her. Jeg beklager hyldest-støjen.
- Fortæl Jay nyhederne. - Det er fikset, Jay.
- Hvad er? - Timothy, retssagen, næsen.
Alt.
Alt er ordnet. Vi faldt over en verserende narkosag fra 90'erne.
- Det ville knuse hans forretning. - Ordnet?
- Det er overstået. Du har ryggen fri, Jay. - Du er for ung til at være hans far.
Mange tak. Og du er for ung til at være ung.
- Jeg vil sige undskyld. - Til hvem, Timothy?
Det går ikke, Jay.
- Han er min ven. - Ikke længere.
Mit råd er at give slip.
- Ja? - Ja.
Du vil aldrig høre fra ham igen. Nyd din hyldest, Jay. Du har fortjent den.
Jeg vil have whisky og spaghetti bolognese!
Så spiser vi spaghetti alla bolognese. Kom.
- Tak, Alan. - Du skal ikke takke mig, men Ron.
Han gik i krig for dig.
Tak, Alan.
I kan alle opdigte historier, men I og jeg ved, hvem jeg er.
Ved du, hvem jeg er, Ron?
- Hvem er jeg? - Se engang. Du er den amerikanske drøm.
- Den sidste gamle filmstjerne. - Jeg er hernede.
Du er deroppe, du er hernede, du er herinde.
- Tænk på alt det, vi har opnået. - Alt, hvad du siger, gør det værre.
Du er ikke på flugt længere. Nu er det tilbage til arbejdet.
Jeg vil danse.
Den berømte Ron. Senere?
Jeg har givet dem mit ord på, du vil være klar til optagelser på mandag.
Giv min rolle til Ben Alcock.
Hallo. Kom her.
Ved du, hvad det krævede at skaffe det job? Du er dig,
men jeg var på Louis-brødrenes tequilabar i Bushwick og røg crack.
- Det var ikke crack. - Uanset hvad, så røg jeg det.
I tre timer var jeg bange for at sluge min tunge.
- Men du fik jobbet. - De tilbød mig det.
Rollen blev skrevet til en 35-årig mand. Det krævede overtalelse.
Og jeg gør det gerne igen, for det, du gør, er magisk.
Jeg er bare en skuespiller, der gik hen og blev berømt.
Betyder intet af det her noget for dig? For det gør det for mig.
Giv min hyldest til Ben. Jeg skal danse.
Jeg synes, jeg har været en god makker, en god ven. Jeg elskede dig.
- Jeg elsker også dig. - Er vi venner?
- Selvfølgelig. - Så opfør dig som en.
Og lad os komme i arbejdstøjet. Du er jo Jay Kelly, men det er jeg også.
Vi har skabt det her sammen. Det har du endda sagt til mig.
Det har du glemt.
Jeg vil danse.
Når du røvrender dig selv, røvrender du også mig, fatter du det?
Jeg vil danse.
Du formår ikke at være en ven!
Du er min ven, der tager 15 % af min indkomst.
Hvis du ikke er på det fly i morgen...
Jeg vil danse.
Jeg ville ønske, du var den mand, jeg troede, du var.
Jeg er en cockerspaniel, der danser i Serengeti.
Jay!
- Alba, du er en engel. - Jay.
- Dans med mig. - Kom. Din far er syg.
Han er i restauranten. Kom med.
Jeg tror, han har drukket for meget.
Han spiste spaghetti og dyrkede yoga og mistede så balancen.
- Hvor er han? - I køkkenet med lægen.
Far?
Hej.
Hvordan har du det, Macho?
Jeg mistede balancen.
- Er det blod? - Nej, det er bolognesen.
Han har det fint.
Og for meget vin.
Han skal hvile sig.
Hej.
Her er så lyst.
Kan jeg gøre noget?
Gid, Daisy var her.
Du husker, da du var atten.
Det har du spurgt mig om. Jeg sagde, jeg huskede Brylcreem.
Ja, undskyld.
- Jeg vil hjem nu. - Bare få dig lidt søvn.
Jeg vil af sted nu.
- Bliv og se Italien. - Jeg har set det.
Audrey har booket flyet kl. 8 fra Pisa.
- Er du vred på mig? - Nej.
Du skal hygge dig. Bliv nu til i morgen. Vi har aldrig tid til at være sammen.
- Taxien er her. - Bliv nu til min hyldest.
Kom nu, far. Vær rar at blive.
- Hvor er min taske? - Den er i taxien.
- Det var rart at møde dig. - Hey.
Farvel, Alba.
Hey.
- Tak for festen, Macho. - Kom nu, far.
Vent nu.
Hey, far!
Far!
Er det Jay Kelly?
Hej.
- Er du okay? - Ja. Hej.
Fedt at dele en hyldest med dig.
- Tak, Ben. - Hej.
- Du kender min kone. - Ja.
Mine døtre, Seraphina, Lily og Bridget. Mine sønner, Cassian og Cole...
Der har vi Arlo. Han er nyeste tilføjelse til klanen.
Vi har Nana og Nono, Terry og Ernie, svogeren Spike.
Stor fan.
- Min assistent Pam. Beklager opbuddet. - Jeg kan ikke præsentere dig for nogen.
Kun i Italien giver de to midaldrende, hvide mænd en pris, og så i disse tider.
Det kan vi vist takke Ron for.
Ja, det er akavet, for Ron og jeg er gået hver til sit.
- Hvornår? - For nogle timer siden.
Jeg har det elendigt. Jeg elsker ham,
men det var, som om jeg blev taget hånd om af en,
der selv skulle tages hånd om.
Det er altid noget om hans børn og opsvulmede fødder eller Lois.
Jeg skal have en, der er yngre og mere sulten.
- Eller ældre og mere magtfuld. - Ja.
Du gik også ind i alle de psykodynamiske ting med ham.
- Han minder for meget om min far. - Eller han vil være det.
Jeg må minde mig om, de ikke er vores familie.
- Eller din ven. - Nej!
Vi giver dem 15 % af alt, og så vil de behandles som venner.
Venner tager ikke 15 %.
- Vi hørte om din tapre handling. - Ja, godt gået, amigo.
- Ja. - Jay Kelly som præsident!
- Seriøst. Ville du nogensinde stille op? - Nej, det er bare...
Undskyld mig et øjeblik.
Vi skal faktisk bruge ekstra billetter til familien, hvis du har nogen tilovers.
- Jeg har dem alle tilovers. - Tak. Jeg skylder dig en tjeneste.
- Kan du gemme en enkelt til mig? - Det kan vi godt sige.
Så er det i sadlen! Der er afgang!
- Hallo? - Hej, Jess, det er far.
- Hej. - Passer det dig at tale nu?
- Hvad så? - Jeg er i Italien.
- Jeg læste om dit heltemod. - Det er en usand nyhedshistorie.
- Så fik du narret dem igen. - Ja.
- Hvorfor ringer du? - Hør her.
Jeg har det skidt med sidst, vi var sammen. Det må du undskylde.
Jeg kunne bare ikke klare den fyr. Ser du ham stadig?
Ja.
Jeg vil lade dig tale ud, hvis det er det, du gerne vil, og...
Hør, jeg har en hyldest her i Toscana. Jeg vil så gerne have, du kommer.
- Hvornår er du begyndt at gå op i det? - Tja.
Det er et godt spørgsmål. Jeg har jo indspillet de film.
Skulle jeg så tilgive dig, hvis jeg kom for at fejre din flotte karriere?
- Nej da. - Måske nok, Jay.
Måske nok.
Det er 35 år af mit liv.
- Jeg er 34. - Jeg ønsker bare, at du kommer med mig.
At du ser, hvad jeg har begået. At du er der til fejringen.
Det må da have betydet noget.
Og hvis det ikke gjorde?
Jeg kunne have været en rigtig god far over for dig, Jess.
Det ville jeg gerne have været.
Men alt det med din mor og afstanden gjorde,
at jeg ikke fik det udlevet, som jeg ønskede det.
- Det er bare... - Vær nu ærlig, Jay.
Hold op med at rationalisere og prøve at forsvare dig selv.
Hold op med det.
Jeg var ung og brændte stærkt efter noget.
Jeg var bange for at miste det, hvis jeg ikke holdt fokus på det,
og det havde jeg ret i. Der var ingen anden måde at gøre det på.
Og det betød at tilvælge
det frem for dig.
Det skulle have været midlertidigt.
Bare indtil jeg havde opnået det, jeg ønskede.
Men så måtte jeg bevare det.
Mit tiårige jeg giver dig fingeren.
Hvad med dig nu?
Du skal ikke bekymre dig om mig, far. Jeg elsker mit arbejde og har venner.
Jeg vil få mig et godt liv, bare ikke med dig.
Og du er også okay. Du er en god filmstjerne.
Du gør en masse mennesker glade.
Jeg tror, jeg vil kvitte skuespillet.
Du skal signere et billede til Theos lærer. Hun er stor fan.
Okay. Det vil betyde så meget for mig...
- Til Helen. - Hvad?
- Det hedder hun. Helen. - Okay. Helen.
- Beklager, far. - Vær nu sød...
Theo ringer. Jeg håber, du får en god hyldest.
Farvel, Jay.
Jess!
Den berømte Ron!
- Har du set Jay Kelly? - Ikke siden i går aftes.
- Vi ses senere. - Hyldesten er præcis kl. 17.
Grazie.
PAS
Ron!
Hey, Ron!
Hey.
- Hold ind til siden. Stands. - Okay.
Er du okay?
Få lige vejret.
Det er okay.
Hør, du må undskylde...
Det må du undskylde.
Tak skal du have.
Du satte tanker i gang.
Jeg var oppe hele natten og talte med Lois.
Du har nok ret. Man når til et punkt, hvor tingene skal op til genovervejelse.
Jeg elsker dig. Det gør jeg virkelig.
Og jeg sætter pris på undskyldningen, men jeg kan ikke arbejde med dig længere.
Det er ikke sundt for mig.
Italienerne leder efter dig. Din hyldest begynder om nogle timer.
Jeg skal nå et fly, men tag nu til den, okay?
Nu er du jo taget helt herhen.
Hey, Ron.
Kom til hyldesten med mig, som min ven.
Jeg mener...
...vi har gjort det her sammen.
Du er den, jeg ønsker der allermest.
Jeg er den eneste, der er her.
SHARPIE PERMANENT TUSCH
TILLYKKE, FAR, MED DIN STORE DAG!!!
Se, hvem der er her.
De er kommet.
Hvor fint.
VINDER AF JORDBÆRTRÆ-PRISEN JAY KELLY
Jamen goddag.
Hvem fanden er det?
Så er vi i gang.
Jeg er familiefar, og det er vi alle her, om vi vil det eller ej.
Vi er en familie.
Men det er ligegyldigt, for du har to sekunder tilbage at leve i!
Troede du, at jeg ville gå glip af det?
Det fungerer sådan, at du gør det, du er pissebange for,
og derefter kommer modet.
Jeg svigter Dem ikke.
Så hvad svarer du? Ja eller nej.
Det er, hvad jeg kalder en præstation!
Jeg står foran jer...
...nøgen.
Far, det er ikke slut endnu.
Det her er Kelly og Kelly!
Med Kelly!
Og Kelly!
Det er nu tid til Daisy Genevieve Kellys berømte kolbøtte!
- Far, det er ikke slut! - Her er Jessica Hilary Kelly.
Med sin mere berømte vejrmølle.
Og nu til noget magi. Far, det er ikke slut.
- Hvad gør vi nu? - Kelly!
- Og nu... - Vent, far! Du går glip af det!
Her er Daisys... Far, du går glip af det!
Og nu til Daisys Hollywoods-berømte charleston.
Okay, sådan.
Og Jessicas Californiens-berømte stepdans.
Kelly!
Undskyld.
- Kelly og Kelly! - Nej, det er Kelly og Kelly.
- Nej, det er Kelly og Kelly.
- Det er Kelly og Kelly.
Hellig-Kelly.
Kan jeg prøve igen?
Det vil jeg gerne.
SLUT
Tekster af: Jens Bom