Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
„E O RESPONSABILITATE IMENSĂ SĂ FII TU ÎNSUȚI.
E MAI UȘOR SĂ FII ALTCINEVA SAU UN NIMENI.”
- Ne apropiem de final. - Ce final?
Finalul filmului și al filmărilor.
- O să mai fie. - Măcar mă asculți?
Mi s-au uscat ochii.
Din senin.
De parcă aș fi avut nisip în ei.
Era un oftalmolog aici, care face lentile.
Scuze! Skip crede că i-a scăpat ceva. Cămașa de mătase e problematică.
Nu pot permite asta. Am întrebat: „Ce trebuie să fac?”
Jay, poți spune ceva, te rog?
- Te iubesc! - Mai spune ceva.
Zece, nouă, opt, șapte. Marți, joi, miercuri.
- Ești cel mai tare. - Sigur e altul mai bun.
Se vede totul în acest cadru, oameni buni!
Mi-a dat niște picături și mi-a trecut. Uscăciunea a dispărut.
Trebuie să fii cu doi pași înainte.
Am luat o decizie. N-o să...
Ai anxietatea la maximum acum. E normal să vrei să renunți.
Sunt tatăl tău, de-asta știu.
Ce păr superb! Ai folosit balsamul?
- Anticiparea e cea mai grea. - Să verific pantalonii.
Scuze, dar Hailey vrea mai mult sânge pe haină.
Ai mâncat ardei sau ravioli? Preferam ravioli.
Am băut un shake.
Cine vrea să fie tânăr?
- Ascundeți-vă! - Unde e câinele? Îl putem include?
Jay vrea câinele. Adu-l, Frankie!
- Câinele ăla câștigă mai mult. - Niște burniță!
Aia e burniță? Potop, mai degrabă.
Crede-mă, aia e burnița.
Te-am văzut înflorind în acest turneu.
Și ți-ai îmbunătățit al doilea serviciu.
Crezi că Coco n-are emoții? Nu se teme? Nu-și sună tatăl?
- Mai mult sânge acum. - E mai bine.
- Espressoul tău. - Mersi! Nu mă lăsa să beau mult!
Ești nouă aici. Beau multă cafea.
...va fi ultimul nostru film.
Aprind luminile și gata.
E foarte bine că m-ai sunat, dulceață.
Nu-ți face griji! Te analizezi din toate unghiurile.
Aveam o dublă pe 5K.
- Vina e o emoție secundară. - Nu aia!
- Mersi, Clay! - Cu plăcere!
N-am mâncat eu pâine azi, ci fratele tău.
Ce zici? Avem câteva duble bune.
Asta e. Să se întâmple ce trebuie!
- Mai filmăm una? - Să vedem ce-o fi.
Liniște în platou! Filmăm o dublă.
- Sunetul! - Pornit!
Filmăm!
- Liniște! - Scena 138E, dubla 11.
Stai puțin, scumpo! Urmăresc o dublă.
Motor!
Nu mai vreau să fiu aici, Jerry.
Vreau să las lumea asta.
A intrat prea devreme. Repetăm? Ține-l puțin pe Jerry.
- Nu tăiați, vă rog! - Continuați!
Mai multă pastă de anșoa...
- Liniște! - Mersi!
- Bun. - Filmăm!
Motor!
Nu mai vreau să fiu aici, Jerry.
Vreau să las lumea asta.
Într-un fel...
deja am murit.
Sunt norocos.
Mi-a expirat timpul cât încă eram în viață.
Am văzut finalul înainte să se întâmple.
Ce ciudat! Când mori...
tot ce credeai despre tine...
nu e adevărat.
Ești un câine cuminte.
Și... tăiați! Grozav!
- Putem filma iar? - Serios?
- Aș vrea încă o dublă. Pot juca mai bine. - Liniște, vă rog!
Diferit. Nu știu.
- Dacă ești mulțumit... - Foarte.
- Bine. - Ai o idee?
Așa credeam. Dar ești mulțumit?
În extaz! Dar mai putem trage o dublă.
- Îți place? - Da.
- Mi-au plăcut și altele.
Bine.
E bine?
Da.
Am terminat filmările cu Jay Kelly!
Gata filmările pentru Opt bărbați de acum!
- Bravo! O să iasă bine. - A fost o onoare. Mersi de încredere!
Am ajuns în finala de tenis, Vivienne. E motiv de sărbătoare.
Odihnește-te, fiindcă Greenbergii sunt adversari veritabili.
Dar pariez că noi vom câștiga, scumpo. Te iubesc, Vivi!
- José! Unchiașule! Sunteți grozavi! - Mulțumim mult!
- Skip, eu nu uit de voi. - Apreciem!
- Te sun mai târziu. - Mersi pentru cadou!
Așa. Toată lumea! Mulțumesc mult! Ați făcut o treabă grozavă.
Trebuie să-ți amintesc ceva.
Mâine te duc la ora 11:00 la evenimentul Omega.
- Candy... - Vine de la 9:00.
- Ai urmărit? - Da.
- N-ai spus nimic. - Te enervează părerile mele.
- Presupun că nu ți-a plăcut. - A ieșit genial, mai ales dubla șapte.
De ce șapte?
- Nu discutăm. - Despre ce?
Mereu faci așa când termini filmările. Devii sentimental și dai vina pe mine.
O fi fost dubla șapte. Pot filma câinele.
Câinele a fost grozav.
Jay, cum e să te confrunți cu propria moarte?
- N-am murit. - Știu.
Cum joci fără să treci prin asta?
- Mă prefac. - N-aș vrea să pot să fac asta.
Mulțumesc pentru efortul depus! Ați fost grozavi.
- N-aș fi putut fără voi! - Mersi, Jay!
- Ești cel mai tare! - Chiar sunt.
De ce e o felie de cheesecake în fiecare cameră?
E în contract, pe lângă nuci, fructe și mai multe tipuri de apă.
Cum să fie în contract dacă nu-mi place cheesecake-ul?
Ai spus că-ți place.
- Niciodată. - Ba da. Ai uitat.
Ar trebui să scrie „fără cheesecake”. Niciodată!
Și... iei cina cu Daisy mâine.
- Chef Mario pregătește tamale. - Bun.
A sunat iar Antonio de la Festivalul de Artă din Toscana.
- Vor să știe dacă vrei omagiul. - Am refuzat.
- Le-am spus, dar sunt insistenți. - Refuz oricum.
Insist pentru că au o reputație bună.
Nici în ruptul capului!
- Nu prea ai timp. - Nu vreau omagii!
Filmăm peste două săptămâni. Bine.
Mi-am dat seama că sunt mai inteligentă decât tine.
Ce vrei să spui?
- Știu mai multe. - Oare?
- Ba nu știi! - Ba da!
Despre ce?
Despre orice. Care e capitala Croației?
Abia știu capitala nenorocită a Californiei.
Dar soția lui Agamemnon?
Sunt doar date. Oricine le poate ști.
Eu știu mai multe despre emoții. Trebuie să treci prin viață.
Sunt mai inteligent emoțional.
Nu vrei să fiu mai deșteaptă?
- Nu de-asta îmi ești tată? - Ba da.
- Nu e prea devreme? - Nu aleg eu momentul.
- Arată bine. - Da?
- Nu se vede. - M-a aranjat bine. A lăsat și fire albe.
- De obicei, e prea negru. - Nu e...
Nu, e perfect.
Mai bine îl lași pe tot alb.
Da, dar nu încă.
Mă duc să mă întâlnesc cu Moses și Rio.
Te iubesc!
Nu luăm cina diseară?
- Mario pregătește tamale. - Așa am stabilit?
Bine. Du-te cu prietenii tăi! Luăm cina altă dată.
Am terminat filmările.
Urmează filmul fraților Louis pe platourile de aici, pe timpul verii.
Ți-am zis că plec în Europa cu Rio, Moses și niște prieteni.
- Credeam că pleci în iulie. - Nu, în iunie.
Plec sâmbătă la Paris, apoi mergem în Toscana.
Sâmbătă? Asta e...
Sâmbătă. E prea devreme.
Am două săptămâni libere. Nu avem timp să ne vedem.
- E ultima ta vară. - De-asta ies cu prietenii.
O să mă simt singur fără tine.
- Ba nu. Nu ești niciodată singur. - Nu? Așa mă simt mereu.
- Mersi! - Cu plăcere.
Bine.
Pot veni și eu?
Mergem la Paris, la un festival grozav de jazz,
unde vin mulți oameni, deci nu poți.
Apoi luăm trenul la clasa a doua către Pienza,
ceea ce nu poți face, și dormim la cort.
Ceea ce... Pe bune!
- Am crescut la cort! - Nu mai e cazul.
Mi-a rămas memoria musculară.
Foarte bine. Trebuie să plec.
- Bună, Ronnie! - Daisy.
Vivienne a postat despre meci. Sunteți adorabili.
Am ajuns în finală. Suntem încântați!
Ți-a venit prietenul, tată.
Vrei tamale?
A murit Peter Schneider.
Trebuie să-l sun.
Nu, am venit aici imediat ce am aflat. A murit.
Serios?
Îmi pare rău!
Știu cât de mult țineai la el.
Încă am mesajul lui în telefon.
Când l-ai văzut ultima oară?
Nu știu. Acum vreo șase luni.
Îți fac un sendviș, dragule.
Mă bucur să te văd, Peter! Mi-ai lipsit.
- Unde ții cuțitele? - Pe magnetul de deasupra tocătorului.
- Da! - Scuze, Barbara!
- Ți-am stricat curățenia. - Nu-i nimic, Jay.
Unchiașule...
În ultima vreme, simt că viața mea...
nu e reală.
Cu alte cuvinte, viața mea...
nu pare reală.
Am auzit că te-ai despărțit de fotomodel.
Despărțirile sunt ca moartea, nu?
- Maioneza? - În frigider, pe raft.
Da.
Ce fac fetele?
Daisy absolvă primăvara asta,
apoi va studia biochimia la Johns Hopkins, dacă-ți vine să crezi.
- E o fată inteligentă. - Și...
Jess e în San Diego. Asta e...
Nu știu ce să zic.
- O să-ți dai seama. Ai ulei de măsline? - Da, acolo.
M-am tot gândit la Strada Cranberry.
Ne-am distrat la filmări, nu-i așa?
Râdeam mereu.
Știi că urmează aniversarea de 35 de ani?
Știu, fiindcă Jess s-a născut anul următor.
- Amintirile mele sunt legate de filme. - Așa sunt filmele.
- Fragmente de timp. - Fragmente de timp...
- Ai murături? - În cămară.
Așa cred.
Da, le-am găsit.
- Să nu fi expirat! - Murăturile nu expiră, dragule.
Ba sigur expiră!
Sunt bune.
- E posibil? 35 de ani? - Totul e posibil, fiule.
E înconjurat de magie.
M-au răsfățat. Credeam că toate vor fi așa.
- Nu sunt. - Puține sunt.
Mă bucur că te-ai gândit la noi.
Vreau să facem un film împreună.
Ți-am spus, cel cu prostituata.
- Da? - Da.
Fac un film acum, apoi urmează altul.
Îi știi pe tinerii ăia, frații Louis?
- Te admiră mult. - Nu mi-a plăcut filmul lor, în stil MTV.
- Nu știu dacă am timp. - Te pot aștepta, dragule.
Peter, nu e pentru mine.
Shelley m-a ajutat să-l rescriu.
O știi de la premiera acelui idiot.
E mai contemporan acum. Au celulare.
- Nu vreau să explorez tema asta. - Daphne ar putea juca rolul soției.
- S-a retras. - Dacă ai juca tu în el...
- Avocatul îmi cere un actor renumit. - Nu pot să fac asta.
O să fiu sincer.
Am nevoie de bani.
- Îți dau eu. - Dar vreau să mai fac un film.
Vreau să fac două, la rând. Filmate în același timp.
Știi ce spunea dragul de Truffaut. „Uneori, cantitatea impresionează.”
Arta e personală, unchiașule. Știi asta.
Înțeleg.
Dacă te-ai implica și tu...
Nu pot.
Îmi pare rău!
E delicios.
Murăturile nu expiră.
Tata a fost mereu absent.
În anii '70 și '80, era mereu pe platourile de filmare.
Când i-a fost greu după vreo două filme
pe care voi le-ați numi „eșecuri” sau „chiftele”...
Iertați-mă, nu lucrez în domeniu. Nu cunosc limbajul.
Filme „slabe”, considerate clasice acum de către generația Z.
După ce industria i-a întors spatele după al treilea faliment,
după ce și-a vândut vila îndrăgită, Casa del Oro din Bel Air,
și s-a mutat în Encino, la două camere, mereu a încercat să strângă bani,
visând la următorul film.
Pe patul de moarte, mi-a spus:
„Știu cum se termină filmul.
E vorba despre iubire.”
Nu mă mai ții minte, nu?
- Ba da! - Ba nu!
- Ba da! - De unde mă știi?
Am jucat în singurul film regizat de el călare pe cal.
Vă iubesc! Mă duc să-l salvez pe Jay.
Cât timp crezi că...
- Curăț plaja la trei. - Te ducem noi.
- Dacă întârzii, nu se pune. - Ia mașina.
A fost cel mai prost film al lui.
- N-ai idee cine sunt. - Ba da.
Nu te cred.
- Mulțumesc că ai venit, Jay! - Îmi pare tare rău, Nathan!
Tata spunea mereu cât de norocos era că te-a găsit.
- Mi-a schimbat viața. - Și el spunea la fel despre tine.
A vrut să primești eșarfa lui.
Mă bucur că am venit. Totul pare real acum.
- Nimic nu pare real. - Știu.
Moartea e mereu surprinzătoare, mai ales în Los Angeles.
Îmi place eșarfa.
- O vrei tu? - Mulțumesc!
- De ce n-am mai făcut un film cu el? - Simți asta fiindcă ești un om bun.
Puteam să mă implic. Îmi voia doar numele.
- Jay? - Salut!
- Tim? - Da.
Timothy! Salut!
Salut! Stai liniștit, nu te urmăresc.
Nu, e...
- Venim de la... - Da. Am pierdut un om grozav.
- E trist. Era un om special. - Suntem mereu ocupați.
Apoi, oamenii mor.
Ron, el e Timothy, fostul meu coleg de cameră.
Am studiat împreună actoria. Vechiul meu amic!
- Amic! - Da, Tim. Îmi pare bine!
Ron Sukenick, managerul și prietenul lui Jay.
- Ți-am povestit. - Da, multe.
Serios? Chiar așa?
Sper că numai de bine.
Pentru că eram niște rebeli pe atunci.
Da.
- Ce mai faci? - Bine.
Trăiesc. Tu ce mai faci? Ce întrebare stupidă! Îți merge bine.
Sunt bine, da.
Mă bucur să te văd!
- Și eu. - Da.
Măi să fie...
Bine, atunci...
- Ne vedem! - Mi-a părut bine!
Nu vă urmăresc. Am parcat aici.
Am putea ieși la o cafea cândva.
Ar fi grozav. Cum fac să...
Sun la biroul tău?
- Mă poți suna. - Mă anunță el.
- Poftim! - Bine.
Bun, grozav.
Nu te simți obligat dacă nu vrei!
De fapt, am timp acum.
Minunat! Auzi...
Mai știi Chez Jay, lângă ocean?
Sigur. Ne vedem acolo!
Amice!
- Vin și eu? - Du-te acasă, Silvano!
- Ai încredere în el? - E un prieten vechi. A trecut ceva timp.
- Vor fi oameni acolo. - Da, știu cum e. Ne vedem mâine!
Ba nu. Ai uitat? Am finala la tenis cu Vivi.
- Așa e. Baftă! - Ai grijă cu alcoolul!
- Bine. - E o zi plină de emoții.
Bea doar bere!
Gurul meu spune că muribunzii care se apropie de lumea spirituală...
Mulțumesc! ...se tem tot mai puțin de moarte.
Ai un guru, omule. Grozav!
Moartea devine mai puțin reală. Și...
desigur, puterea și succesul nu mai înseamnă nimic,
căci nu mai sunt relevante.
Dar, cum a spus Peter, tot ce rămâne...
e iubirea.
- A fost frumos. - Știu.
Mă duc!
- Pot să fac o poză? - Sigur.
- Mulțumesc! - Haide!
- Gata? - Da.
- Să-mi dai numărul gurului tău! - E magic. Preferă mesajele.
Locul ăsta e grozav!
N-am mai fost aici de când eram studenți.
- Te mai vezi cu vreun coleg? - Nu. Tu?
Da. Organizăm reuniuni.
Ești singurul care mai lucrează.
Cindy mai face dublaje.
Dar pe tine te admiram toți.
- Nu... - Ba da.
Erai cel mai bun. Erai metodic, nu ca mine.
- Și tu erai metodic. - Foarte puțin.
Tu puteai face orice. Te vedeam făcând orice.
Mi te imaginez citind meniul ăsta.
Fă ce știi mai bine! Haide, citește meniul!
Bine. Fără nicio emoție în voce.
Cartofi prăjiți, varză de Bruxelles, miere și bacon, 12 dolari.
Salată iceberg, cocktail de creveți,
calamari cu sos aioli și lămâie, 15 dolari.
Auzi...
- Cu emoție acum! - Nu știu ce să zic.
Sunt terapeut pentru copii acum.
Fă-o!
Privirea lui Jay Kelly!
Motor!
Bine.
Să vedem. Ce ar spune Larry?
Bun.
Mi-am amintit ceva foarte important pentru mine.
Mi-l imaginez.
Îl aud. Pot vorbi peste.
Cartofi prăjiți.
Varză de Bruxelles, miere și bacon, 12 dolari.
Salată iceberg și cocktail de creveți.
Calamari cu sos aioli și lămâie, 15 dolari.
Asta e interpretarea metodică.
Uimitor! Dumnezeule!
Problema a fost că n-am avut ambiție.
E o industrie dificilă. Nu-i doresc asta nimănui.
Mă tot gândesc să mă retrag.
Nu, fii serios!
Te-ai descurcat bine, Jay Kelly. Eu am luat două decizii proaste.
- Da? - Da.
Știi că am ratat un rol în 90210? Jucam Hamlet în Louisville.
Ce tare! N-am mai jucat într-o piesă...
din liceu.
Și a doua?
Te-am lăsat să vii la probe.
Dar băieții mei m-au văzut așteptând în fața școlii în fiecare zi.
Sigur înseamnă ceva.
Sigur că da. E cel mai important.
Îmi pare rău! Am citit despre divorțuri.
Cred că fetele tale sunt mari acum.
Daisy începe facultatea în toamnă.
Din fericire, nu-i pasă de actorie.
Dar... îmi pierd mințile...
Mă tot gândesc că pleacă. Simt că am lipsit din viața ei.
Ascultă...
Asta e tragedia de a fi părinte. Avem succes doar când devenim irelevanți.
- Ce trist! - Serios!
Ai făcut alegerile corecte pentru tine.
Faci filme. Asta vrea lumea de la tine.
Lumea mea e mult mai mică.
Plimb câinii în parc. Stau cu familia și cu pacienții.
Mă bucur să te revăd!
Îmi place să vorbim despre trecut.
Mă bucur să mă conectez cu tine și...
cu tipul ăla.
Tipul care eram atunci.
Serios?
Da.
Nu cred că vrei să-l revezi.
Ce?
O să fiu sincer. Nu te suport.
Mi-ai cam furat viața.
Nu ți-am furat nimic.
Serios? Mi-ai furat slujba, apoi mi-ai furat iubita.
Atât aveam la 23 de ani.
Când iau o revistă, sunt forțat să citesc despre Jay Kelly
și povestea lui uimitoare de viață.
Cum și-a însoțit prietenul să dea probe pentru Peter Schneider,
doar că a primit el rolul, îți dai seama?
Dar nimeni nu întreabă de prieten, cel căruia i-a furat rolul.
- L-am convins pe Peter să te distribuie. - Ca figurant!
- O singură replică! Dacă ar ști... - Plec. Mă trezesc devreme.
- Achit eu nota. - M-am ocupat deja.
- Îmi dai un autograf? - Da, scuze!
Nu-ți face griji! N-o să spun nimănui.
Nu sunt genul ăla!
Nu prea știu ce fel de om ești.
Nu ești atât de important!
Oi fi important pentru marea masă, dar nu pentru mine.
Îmi pare rău! Aveam o părere bună despre tine.
Nu cred doar eu asta, ci și fata ta.
Daisy?
Jessica. Suntem prieteni pe Facebook. Eu i-am recomandat terapeutul.
Ăla e un șarl... Nu vorbi cu Jessica!
- Îmi alegi tu prietenii? - Nu aleg nimic.
A spus că ești putred.
O avea dreptate.
E cineva înăuntru?
Poate că tu...
nu exiști cu adevărat.
Mi-a venit mașina. S-o lăsăm așa!
Mereu am visat să te lovesc.
Trebuia s-o fac acum mulți ani.
Haide!
N-ai fi primit rolul ăla.
Niciodată!
Te descurci, dulceață.
Știu, dar încep să am emoții.
Nu-i nimic. Ia-ți adio de la ele!
Încerc.
Liz, te sună Ron mai târziu. Vivienne servește mingea de meci.
- Aut! - Știu.
- Doar am strigat aut. - E vorba de cum ai spus-o.
- Te sună el. - Scuze, tată!
- Mama mi-a distras atenția. - Și mie.
Scumpo, nu poți vorbi când jucăm.
- Știu, scuze! Liz spune că e urgent. - Tată, ce știi despre fantome?
Stați! Vivienne va repeta serviciul. I s-a distras atenția.
- Nu vreau asta, tată! - Ron!
După ce reguli joci?
Nu suntem la Openul Francez. Las-o să repete!
Dacă o las pe Vivienne, de ce să n-o las și pe Michelle?
Aș repeta și eu serviciul. Să domnească haosul!
- Ron! - Nu repet!
Nu repeți nimic. Nu trebuia să se întâmple.
- Da? - De ce nu răspunzi?
- Avem minge de meci. - Avem nevoie de tine.
Tată!
- Nu pot veni. Avem meci. - E vorba de Jay.
- Știe de turneul ăsta. - Tată!
Jay se retrage din filmul de peste o săptămână.
Al fraților Louis?
- Tată! - David, nu pune gura pe gard!
Îmi place gustul.
Nu se retrage. Mereu face așa după ce termină un film.
Crede-mă, Ron! E de rău. E nasol de tot.
Ron!
- Azi! - L-au sunat de la job!
Tată!
Bine, vin.
- Te pricepi la fantome, tată? - Da, David.
Sunt spiritele morților care se întorc dacă au treburi neterminate pe Pământ.
Avantaj! Noi servim.
Schimbare de planuri. Trebuie să amânăm meciul.
- Cum așa? - În niciun caz!
- Trebuie să plec. - Unde?
- La Jay. - Pierdeți meciul atunci.
- Cine spune, Gordon? - Regulile turneului.
- Dacă ploua? - Nu plouă, Ron.
- Nu plouă, tată. - Ron!
Mă simt bine. Putem câștiga.
Știu, dar trebuie să plec.
Te așteaptă.
Slavă Domnului!
- Ce s-a întâmplat ieri? - Nimic. Am fost la priveghi.
- Apoi a ieșit cu un vechi amic. - Ceva s-a întâmplat.
Încalcă clauzele.
- Faci quesadilla cumva? - Aș putea.
- Unde e Jay? - În dormitor.
- Își face bagajele. - De ce?
Nu știu.
- Ar fi o lovitură financiară. - I-ar distruge reputația.
Deja nu mai are succes.
- Cine are? - Nu mai are 25 de ani.
- Nici 55 de ani. - Mă sună de la studio.
Ați terminat odată? Nu încalcă nicio clauză. O să filmeze.
- El spune altceva. - Dar am venit eu.
Află de ce are ochiul vânăt!
Are ochiul vânăt?
Jay?
- Salut, frate! - Salut, dulceață!
- Ce-i cu bagajele? - Vii de la meci? Cum v-ați descurcat?
- Conduceam cu 5-4 și serveam... - Fac prea multe filme.
- Asta e. Ce faci? - Fac prea multe filme?
Cred că faci suficiente.
- Nu fac prea multe filme? - Muncești mult.
Vezi? Barbara nu minte.
- Ce s-a întâmplat aseară? - Nu poți avea prea multă lenjerie.
- De ce ești vânăt? - Îți spun în avion.
- Ce avion? - Am luat bilete. Plecăm într-o oră.
- Unde mergem? - Unde, Meg?
- În Franța. - În Franța.
În Franța?
Am vorbit cu Claire, mama lui Rio.
Are cardurile ei de credit, așa că ea vede ce plăți face.
Normal!
Daisy și prietenii ei sunt la Paris, apoi pleacă în Italia după festival.
Bine. Copiii și computerele! În Franța.
- Avem probe luni. - Nu și dacă suntem la Paris.
Frații Louis vor fi acolo. Marvin și Yusuf.
Dacă ai nevoie de o pauză să-ți limpezești mintea, le spun...
Spune-le că merg cu Daisy și prietenii ei la un festival de jazz din Paris
și apoi luăm trenul spre Italia.
Și o urmărești cu ajutorul cardului mamei prietenei ei.
E ultima mea șansă să petrec timp cu ea înainte să plece pentru totdeauna.
Sunt sigur că Daisy nu vrea s-o urmărești prin Europa cu echipa ta.
Sunt ambasador Dior. Am toate motivele să merg la Paris.
Și voi accepta omagiul din Toscana.
- Am refuzat. Ai spus „niciodată”. - Spune-le că accept.
Ia-ți câteva zile libere,
du-te pe coastă,
comandă pinot-ul preferat de la Post Ranch.
Mai ții minte prosoapele?
Ce a însemnat asta?
- Amân probele până marți? - Ascultă!
Dacă nu vii, mă duc singur.
Tu, pe cont propriu, cutreierând Europa?
Ai fi ca o gazelă mică, singură prin Serengeti.
Doar că nu o gazelă, ci un cocker spaniel.
Ei bine, acest cocker spaniel își asumă orice risc.
Azi, Daisy și prietenii ei au fost la Louvre, Café de Flore,
un târg de vechituri, apoi s-au dus la hostel.
Așa mai merge!
- Îi facem o surpriză la festival. - Perfect!
Cum adică omagiază pe altcineva?
Când Jay a refuzat omagiul, i-am convins să i-l acorde lui Ben Alcock.
L-ai dat altui client de-ai tăi?
Cineva trebuia să accepte. E o piesă de arhitectură bună pentru Ben.
Fir-ar! Jay știe?
Antonio a spus că vor aduce două omagii, doar că au un singur trofeu.
Ratez trei petreceri, o ședință foto pentru Vanity Fair
și meciul lui Justin pentru dezastrul ăsta?
E vorba de Jay!
- De ce are ochiul vânăt? - O să aflăm.
- De-asta nu m-aș mărita cu tine. - Fiindcă sunt loial?
Nu, pentru că-i permiți prea multe.
Suntem în drum spre Paris
Îl mai și ascultăm cântând la pian!
Mergem la Paris cu avionul
Cântă, Ronnie!
O aventură către locul
În care...
- Nu știu cuvintele. - Hai, Ronnie!
Justin e în echipa de rezervă. Ce trist!
Nu știe unde să alerge. Foarte trist!
Priviți!
Nu se pricepe la baseball.
- Să iau jumătate sau una întreagă? - Care e doza?
- Ți-ai uitat ochelarii? - Am plecat în grabă.
David face crize când îi spun că plec.
Terapeutul mă pune să-i spun, ca să știe că plec.
- O să fie bine. Are cinci ani. - Uită.
Are cinci ani, dar da, ar fi trebuit să-i spun.
Ia una întreagă. Altfel, te stresezi și mă trezești.
Am auzit la un podcast că avem toate vârstele în noi.
- La propriu? - Nu știu.
Da, iau una întreagă.
Când am zece ani, am și 30, dar și 80.
Și invers.
Ce-i cu ochiul vânăt?
Îți spun în Franța.
Dar nu e nimic urgent, nu?
- Fugi spre ceva sau de ceva? - Da.
Când îmi amintesc de grădiniță, am vârsta de acum.
De unde să știu ce-ți amintești?
Cum e să fii faimos?
Nu e nicicum, după părerea mea.
Vorbești despre faimă, succes, o viață împlinită și fericire.
Vorbești despre mine de parcă aș fi vreun rege.
Dar cuvintele tale sunt o dulceață care ți se topește în gură...
Jay, poți să te oprești.
Ce ai simțit mai devreme?
M-am simțit încrezător. De succes.
O vedetă.
Vrei să fii vedetă?
Păi...
Da, cu siguranță.
Continuă. Ce altceva?
Să privesc cu superioritate o tânără. Să mă cred rege.
- Te-ai simțit puternic? Ca un rege? - Părea mai mult o impostură.
Câți ani ai, Jay?
Douăzeci și trei.
Nu mă interesează să ajungi un scriitor faimos
în Rusia prerevoluționară.
Vreau un puști mahmur, care vine cu autobuzul din Kentucky...
care vrea să-și impresioneze colegele simpatice.
Adică să fiu eu însumi?
Știi cât de greu e să fii tu însuți?
Dacă ai noroc să ajungi actor, jobul tău va fi să minți.
Cu cât minți mai bine, cu atât mai credibil și popular vei fi.
E derutant pentru un tânăr care nu tinde spre introspecție.
Spui că vrei să fii vedetă. Am cunoscut câteva.
E o presiune în plus pe umerii tăi.
Joci două roluri.
O dată, când joci rolul, apoi când te joci pe tine însuți.
Trebuie să-ți dorești asta cu adevărat.
- Îmi doresc. - Îmi doresc.
- Tim! - Da?
Încerci și tu?
Sigur.
Ia! Arată-le cum se face!
Cum e să fii faimos?
Nu e nicicum, după părerea mea.
Vorbești despre faimă, succes, o viață împlinită și fericire.
Vorbești despre mine de parcă aș fi vreun rege.
Dar cuvintele tale sunt o dulceață care ți se topește în gură...
Nu e nimic plăcut la asta.
Plec și mă pun iar pe scris.
- Tim are un atac de panică. - De ce?
Am probe pentru Peter Schneider.
- Uimitor, frate! - Tim urăște probele.
- Nu mă pricep. - Eu nici n-am fost chemat.
- Nu e un test de talent. - E un test.
- Talentul tău strălucește mereu. - Du-te cu el, Jay!
Reușești să-l calmezi. Veniți la bar după. Fac cinste!
Bine, venim.
„Voiam să mor. Îmi imaginam înmormântarea.”
Cred că e de la țară.
„Toate fetele drăguțe plângând.”
Apoi vorbește despre cer și stele.
E prea poetic pentru un țăran. Mai degrabă ar spune:
„Nu le-am pus-o multor fete. Dede Duffy e una dintre ele.”
Nu știu.
Sau: „Ar trebui să mai trăiesc.
N-am făcut multe lucruri. Nu...
Nici n-am vocabular ca să le înșir.”
- Mai bine. Spune-o așa! - Nu pot schimba scenariul.
O să fii grozav!
Am emoții mari la probe.
Privește!
E un semn. Presimt că o să obții rolul.
Mersi, amice!
- Mănâncă pentru noroc! - Ce?
- Doar un colț. Absoarbe-i puterile! - Încetează! Mă sperii.
- Tim Galligan! - Da.
Citești cu mine?
- Da. - Mulțumesc!
- Bună ziua! - Mulțumesc!
Mersi!
- Pentru ce rol? - Îmi însoțesc prietenul.
Dacă e în regulă.
Bine.
Mulțumesc!
- Să-ți aduc scenele. - Mulțumesc!
- Poftim! - Mulțumesc!
Care-i treaba, Tilly?
- N-am nimic cu tine. - Nu? Ți se citește în privire.
În linia de pe fruntea ta, dintr-o parte în alta.
Voiam să mor.
Îmi imaginam înmormântarea.
Toate fetele drăguțe plângând.
Dar nu vreau să mor acum.
N-am văzut destule.
N-am privit niciodată copacii ăștia sau cerul.
- Dar acum... - Mulțumim!
- N-am terminat scena. - E în regulă. Mulțumim!
Mulțumim mult, Timothy! Bravo!
Pot să citesc și eu?
- Nu, îmi pare rău. Dacă nu ești pe listă... - E în regulă, dragule.
Dacă vrea și el...
Da.
Care-i treaba, Tilly?
- N-am nimic cu tine. - Nu? Ți se citește în privire.
În linia de pe fruntea ta, dintr-o parte în alta.
Voiam să mor.
Îmi imaginam înmormântarea.
Toate fetele drăguțe plângând.
Dar nu vreau să mor acum.
N-am văzut destule.
Nu le-am pus-o multor fete. Dede Duffy e una dintre ele.
Ar trebui să mai trăiesc.
N-am făcut multe lucruri.
Nici n-am vocabular ca să le înșir.
Am fost doar până la Archer City, dar nu trebuie să văd Parisul,
Roma sau vreun loc cu regi.
Eu sunt regele aici!
Eu sunt regele acestui nor de praf!
Sunt regele sticlei mele de Coca-Cola!
Sunt regele de pe strada Cranberry.
Mulțumim!
Ai vrea să citești și altă scenă?
Mi-ar face plăcere.
- Scuze c-am schimbat replicile, dar... - Nu, dragule, ne-a plăcut mult!
Asta e scena...
Mulțumim!
Bine.
E în regulă, putem citi...
- Te doare? - Nu mă doare.
E-n regulă.
Nici nu se vede.
Tata avea o vorbă:
„Când cobori din avion, pe tine te vezi prima oară.”
- Cel care te întâmpină. - Mai știi când am fost la Paris?
La prezentarea Chanel? A fost liniște din cauza războiului.
Doar Gucci. Acolo a fost gălăgie.
- Pentru pace. - Plătesc eu. Mulțumesc mult, Antonio!
- Fac un trofeu și pentru Jay. - Grozav!
Am ajuns la Paris și mâine plecăm spre voi.
Îmi intră mesajele.
Daisy a cumpărat bilete la trenul de zece spre Italia.
- Sar peste festival? - Așa se pare.
Bine, să mergem direct la gară!
Avem o problemă! Luăm trenul spre Italia.
- Trenul? - Stai!
Avem un avion lângă noi.
- Ce căutăm la Paris? - Venim, dar cu trenul.
Nu!
Aveam o programare la amiază. Îl tund pe Emmanuel Macron.
- Poți anula? - E primul meu președinte.
- Dumnezeule! Da... - La ora 10:00.
Cu trenul de zece.
Să mori tu! Jay Kelly nu poate merge cu trenul!
Așa e, Antonio. E cel mai romantic mod de a călători.
Ar trebui să vină o mașină oficială sau ceva.
Cu un sigiliu sau... Cred că...
Sunt un ateu care sprijină biserica.
Sunt de acord cu instituția, dar nu cu Dumnezeu.
Dar viața ar fi absurdă dacă Dumnezeu n-ar exista.
Exact!
ȚĂRILE DE JOS
Să-mi trag palme! Ăla e Jay Kelly?
Mulțumesc, garçons! Grozav!
- Dacă semnează, mai vin o mie. - Gata!
- Urcă-l în tren! - O să aibă trofeu și pentru tine.
- Nu aveau? - Rezolv probleme înainte să știi de ele.
Atunci de ce-mi mai spui?
Am acceptat prea târziu și i-au acordat trofeul lui Ben Alcock.
M-ai înlocuit cu Ben?
- Ai refuzat! - Apoi am acceptat.
Rămâne între noi, dar tu ești prima mea alegere.
Tu ești capul de afiș. Știi asta.
Mă derutezi de tot.
Nu pot să cred că mă cerți!
Daisy! Hei!
Nu e ea.
Nu. Ce n'est pas Jay Kelly.
- Locul 48. Nu sună a clasa întâi. - Nu e.
- Jay Kelly o să stea pe locul 48? - N-aveau bilete la clasa întâi.
Sau n-au clasa întâi. Nu știu, toți vorbesc franceză.
Jay Kelly, starul de cinema, e cu noi. Aveți o zonă privată?
Sunt Rusaliile, o sărbătoare aglomerată la francezi.
Nu știu pe cine să mă supăr, dar tu mă superi, Ron!
Pe mine, Liz! A fost ideea mea.
Tocmai! Nu pot fi supărată pe tine.
Claire spune că Rio a băut chai latte în Gare de Lyon, acum 45 de minute.
- Nu mergi la gară doar pentru cafea. - Ar fi ciudat.
Jay Kelly.
- Crezi că trece prin vremuri grele? - Face cercetare pentru un rol.
Mai tare! Sunt în tren, în Franța, de sărbători...
Îl aduc luni dimineață.
E ceva Fête Nationale.
Mută probele în prima zi de filmare.
Ce? Repetă ultima parte!
Mă auzi? Sunt Rusaliile aici, scuze!
- Să mă asigur c-am auzit bine. - Jucăm șah tetradimensional aici.
- Glumești? - Știu că Jay nu spune asta.
Asta spun eu. Îl aduc înapoi.
E de rău!
- Stai să mă duc... - Te sun mai târziu.
- Dă-mi-l la telefon! - Nu pot să cred că e în tren cu noi!
- Ești real? - Așa cred, da.
O să folosești aceeași baie?
Încerc să nu uit să las capacul jos.
E de treabă!
- E un om bun. - Bun de-a dreptul.
Am auzit că nu seduce în filmele lui.
Scuze, e foarte aglomerat!
N-am mai mers cu trenul de 20 de ani.
- Chiar 30. - Cu metroul.
Nici cu metroul n-am mai mers.
- Filmul lui Kozak. - Da, urmărirea.
Eram pe platou, dar era făcut la scară reală.
Am văzut că ești omagiat la Festivalul de Artă din Toscana.
Nu ești prea tânăr?
Ești amabilă, dar n-o să mai fac multe filme.
- Măcar unul. - Mi-aș dori și eu asta.
Programatorii nu sunt omagiați nicăieri în lume.
O să vii la patru ace, cu prietenii și familia?
Eu asta aș face, așa că...
Clive are dreptate. E cariera ta. S-o facem!
Invită-ți copiii și tatăl!
- Tata? - Știu, dar de ce nu?
Copiii, da. Dar tata?
E tatăl tău. N-o să fie aici pe veci.
Bine. Dar îl suni tu. Trimitem avionul după el dacă vrea.
Bine.
Vai de mine...
Când te privesc, îmi văd întreaga viață.
- Rich a spus că amână probele. - M-a sunat Alan.
Jay s-a bătut într-un bar. I-a spart nasul unui terapeut de copii.
- Ce e cu copiii? - Știai? Ți-a spus ceva?
Îmi doream foarte mult.
Nu.
Îți place faima?
Cred că ai o viață extraordinară. Ești foarte fericit.
Mi se pare groaznic să fii faimos. Toți se uită și vorbesc despre tine.
- Parcă ai fi nebun, nu? - Da.
Nu-i aduce bani. Călătorește cu plebea.
Voi cu ce vă ocupați? Unde vă duceți?
La Milano!
- Utilaje agricole! - Ca tata!
Mă duc la Pisa! Sunt pompier.
- Am jucat un pompier. - Florența!
- Lucrăm la Vatican. - Mă duc la fiică-mea.
Ce se petrece?
Gândurile mi se formează în timp real.
Suntem în excursie. Mergem să ne-o tragem!
- Profi de mate. - Programator. Nuntă.
Consilier. Și nuntă.
- Mai știi ultima călătorie la Paris? - Nu vreau să discutăm.
Pentru că niciodată...
n-am discutat.
Acum 20 de ani, te-am lăsat singur în Turnul Eiffel.
Au trecut 19 ani. Nu vreau să vorbesc despre asta.
- Te-am căutat. Ai 60 de ani. - Da.
Nu poți îmbătrâni! Ar însemna că îmbătrânesc și eu.
Ne putem opri.
S-a făcut!
- Vrei niște alune? - Sigur!
Ce le spui celor care zic că te joci doar pe tine?
Știi cât de greu e să fii tu însuți?
Încearcă!
O să fiu omagiat sâmbătă, în Toscana.
Ar trebui să veniți cu toții. Da!
Vorbiți cu agenta mea, Liz!
- La ce oră, Jay? - Scuze!
Ai regrete?
- Cum te cheamă? - Phoebe.
Ești o dură, Phoebe.
Ne vedem în Toscana!
Toți oamenii sunt foarte amabili.
Cele mai bune alune! Gustă una!
Da, e bună. E alună europeană.
Știu că tu ai alergie.
Așa e. Mă sufoc și mor.
Cum să joc un rol dacă nu văd oameni? Dacă nu-i ating?
Nu atinge pe nimeni!
Dulceață, știi când îmi spui să nu-ți zic ceva decât dacă e necesar?
Nu e momentul...
De ce nu ne-ai spus că te-ai bătut într-un bar?
- Nu credeam că... - Te dă în judecată.
- E greu să fii sincer... - Trebuie să ne spui tot!
...e dificil pentru cei care te iubesc.
- De ce spui asta? - Îl iubim.
Tu! Eu lucrez pentru el.
Știi că te ador!
Când o să afle jurnaliștii, trebuie să le oferim versiunea noastră.
El te-a lovit primul? De-asta ai ochiul învinețit?
„Jay Kelly se apără de un fan nebun” sună mai bine
decât „Jay Kelly bate un terapeut pentru copii”.
- N-a fost așa. - De unde să știm?
Nu mă supăr dacă nu mai fac filme.
- Mi-a mers bine. - Nu vorbești serios.
I-ai spart nasul. Alan spune că susțin următoarele:
„Fracturi multiple, operație, anosmie permanentă...”
Cică i-am furat viața.
„...posibilă deformație, daune de până la 100.000.000 de dolari.”
Jay Kelly.
Jay Kelly. Jay.
Jay... Kelly.
Jay.
Kelly.
Repede! O să-l pierdem!
- Grăbește-te! - Vin, Daisy!
Jay Kelly.
Jay Kelly. Gary Cooper.
Cary Grant.
Jay Kelly.
Clark Gable.
Jay Kelly.
Robert De Niro.
Jay Kelly.
Pa, scumpo! Pa, mămico! Weekend plăcut!
Nu pot să cred c-ai venit singur din LA!
Voiam să văd care e viața ta.
Sunt în San Diego de aproape un an.
Ultimul meu film s-a lungit.
Am făcut și o reclamă la vodcă în Grecia. Bine că am un weekend liber!
Știu că ești ocupat.
Am urcat în camionetă și am condus până aici.
Poți să...
Poți să mergi singur la benzinărie acum?
Da, la autoservire, cu o șapcă de baseball pe ochi.
- Și unde faci pipi? - Pe marginea drumului.
Dumnezeule, tată!
Îmi place să te văd cu copiii. Te adoră.
În sfârșit mi-am găsit vocația.
Mi-a luat ceva. Actoria m-a dat peste cap.
Te face nesigur pe tine. Nu știu cum reușești.
Sunt nesigur.
Dar ai talent.
Și când erai mică, în spectacolele din curte, cu sora ta.
„Suntem Kelly și Kelly!”
Nu, era „Kelly și Kel-ly”.
Mă bucur pentru tine.
- Dacă vrei să te ajut cu chiria sau ceva... - Nu, e în regulă, tată.
Mă bucur că ești aici.
Ne plimbăm cu mașina?
- Săptămâna viitoare e ziua lui Theo. - Știu. Nu trebuie să-mi amintești.
Da, ai angajați care fac asta.
Nu, știu că e pe 24.
I-am luat un ponei în mărime reală, doar că e de pluș.
O să-i placă.
Unde mergem?
Merg la terapeut și...
joacă un rol important în viața mea.
Am făcut o programare la Carter pentru amândoi.
Carter e...
Mi-e foame. Nu oprim undeva, unde să vorbim doar noi doi?
De asta nu ți-am spus.
Știam că n-o să accepți.
E foarte important pentru mine.
TRANSFORMAREA ÎNCEPE CU TINE
Scuze că port ochelari de soare! Am o afecțiune a retinei.
Sunt foarte sensibil la lumina puternică.
Eu îi spun că pare misterios.
- Tu ar trebui să porți ochelari. - Da, când e însorit.
Faci surfing?
Puțin. Nu mă prea pricep. Presupun că tu faci surfing.
Făceam zilnic, dar mi-am fracturat femurul.
- Și m-am făcut psiholog. - Îmi pare rău.
- Dar... e bine. - Se deschide altă ușă, nu?
- Da. - Mulțumesc c-ai venit!
Ești curajos.
Bine.
Eu și Jessie am lucrat mult în ultimele săptămâni.
Jessie ți-a scris o scrisoare. E de la sinele ei de zece ani.
- Vrea s-o citesc eu. - De ce n-o citești tu?
Nu pot s-o citesc fără să plâng,
așa că am decis s-o citească Carter.
Bine. Dacă...
„Dragă Jay...
- Când m-ai abandonat...” - N-a fost așa!
- Asta ți-a zis maică-ta. - Stai să termin.
Pe ea am părăsit-o.
- Eram cu ea. - Dar n-am încetat să fiu tatăl tău.
Jessie mi-a spus despre relația ta cu tatăl tău.
Nu sunt ca tatăl meu.
Tatăl meu e un om egoist, furios și înverșunat.
Faptul că ai vrut să nu fii ca el
a fost mai important decât datoria de tată.
Citește!
„Spui că vrei să-mi fii mereu alături,
dar acțiunile tale spun altceva.
A fost groaznic când bona ne-a pus filmul tău cu Daphne Spender.
Nu-i venea să creadă că nu-l văzusem. În acel film...
jucai rolul unui tată grozav.
Te purtai frumos cu băiețelul...
și cu Daphne.
Nu mă mai opream din plâns.
Aveai o familie fericită.”
Nu pot să fac asta!
- N-am terminat. - N-o asculți pe toată?
Dacă o citește Carter, nu.
Știam c-o să îndrepți atenția asupra ta!
- Așa a spus Carter. - Carter plânge!
E interesant că tu nu plângi!
Nu trebuie să plângi ca să faci publicul să plângă.
Știi cum am aflat că nu voiai să stai cu mine?
Pentru că n-ai stat!
E în vagonul-restaurant.
Ron, dacă lui nu-i pasă, de ce ne-ar păsa nouă?
Normal că-i pasă! Așa își gestionează el emoțiile.
„Ce amabili sunt!” Normal că sunt!
Te-au văzut doar pe ecrane. Crezi că așa sunt mereu?
Par simpatici.
Suntem la clasa a doua, într-un tren spre nicăieri,
îngrijind un bebeluș care a și lovit pe cineva!
- Îl cunoaștem de 30 de ani. - E clar că nu-l cunoaștem bine.
Și cine știe ce-a mai făcut?
Vreo prostie la țară, în Kentucky.
Poate scăpa de sub control.
Era diferit când eram tineri. Era distractiv. Jay era copilul nostru.
- Ne descurcăm. - Nu dă bine să fii rebel la 60 de ani.
O să-l ducem la omagiu. O să simtă dragostea.
Se poartă de parcă e singurul cu căderi nervoase!
- Nu uita! - Toți avem căderi nervoase!
- Struguri. - Vrei?
Banană?
În fiecare secundă!
Ce nepoliticoasă!
De ce, Ron?
De ce alergăm după un bebeluș,
când avem copii acasă care cresc văzând cu ochii?
Pentru că sprijinim un artist măreț care împărtășește cu alți oameni
ce înseamnă să fii om.
Și noi suntem oameni, Ron.
- Mai mult decât el. - Nu e despre noi.
Iubirea noastră e necondiționată. Suntem părinți sau prieteni imaginari.
Dispărem fără urmă la lăsarea întunericului.
Ca o carte de vizită elegantă, care plutește...
Despre ce naiba vorbești?
Nu ne e rudă, nici prieten.
- A fost la ziua lui Vivienne. - Tu ai fost la absolvirea lui Daisy?
A fost ceva restrâns.
Nu te-a invitat, fiindcă e unilateral.
N-o spune nimeni, dar ăsta e adevărul.
Nu ne vede cum îl vedem noi.
Nu sunt de acord.
Ce e?
Bine. Jay Kelly e tatăl meu.
Actorul?
Da, chiar actorul.
Îți spun asta pentru că e în fața noastră.
- Salut! - Salut!
Se pare că mergem cu același tren.
Da, ce nebunie, nu?
- E ciudat, tată. - Am fost la Paris.
Aveam o campanie pentru Dior și alte lucruri,
apoi am luat trenul ăsta.
Voi fi omagiat în Toscana. Salut, Rio!
Așadar...
Cum a fost festivalul de jazz?
Nu ne-am dus. Guillaume spune că s-a stricat muzica.
Bonjour! Guillaume.
- Guigui. - Guigui. Eu sunt Jay. Bună!
Guillaume a fost chelnerul nostru. E cântăreț și regizor.
Nu sunt. E...
E jenant să vă spun că sunt regizor.
- Ba nu! - Nu e.
Daisy, cum e ca eroul din atâtea filme contemporane geniale
să-ți fie tată?
Da, Daisy, cum e?
Îl cunosc prea bine.
Jay Kelly e un erou de cinema.
Îl plac.
Ce voiam să zic?
Nu vreau să vă deranjez.
Voiam să vă invit pe toți
la omagiul meu de sâmbătă.
Pot lua bilete pentru toți cinci.
De când îți pasă ție de omagiu?
Nu știu. Cred că-mi pasă. Îl invit și pe tata.
- Toată familia. - Pe bunicul?
- Îl vrei acolo? - Mi-ar plăcea.
O invit și pe Jessica.
- Pe Jessie? - Da. E mai complicat cu ea.
- Noi doi suntem în aceeași țară. - În același tren.
O să ne mai gândim. Avem un program încărcat.
Mergem la o cursă antică de cai. O să fie distractiv!
Așadar...
Parisul a fost grozav?
- A fost uimitor. - Spune-mi totul.
Am sărit de pe stânci în ochiurile de apă din pădure.
Am fost la un bar decorat de David Lynch. Am mâncat creier.
Am vizitat casa lui Delacroix.
Îi știi tablourile? Sunt extraordinare!
Tată, mă asculți?
Te ascult. Asta e privirea mea când ascult.
- M-ai întrebat de Paris. - Repetă ultimele două fraze.
- Nu ești atent. Mă duc să iau snackuri. - Nu, fără snackuri! Rămâi!
Scuze! E ciudat.
Mă bucur, doar că...
E ciudat să aud de experiențele tale
și să te văd independentă.
Scuze! Spune-mi...
- Ai mâncat creier. - Da.
Și am dansat tango cu niște puști, în fața Operei.
Și cred că vreau să fac actorie.
Bine. Dacă nu te răzgândești după facultate, atunci...
Nu cred că mai vreau la facultate acum.
Guigui toarnă un film în Sicilia. Mi-a oferit un rol.
E un filmuleț despre amintiri și vise.
Te duci la facultate.
Ai muncit mult și e o ocazie grozavă. Eu n-am avut parte de asta.
Nu m-am gândit la actorie din cauza ta, dar chiar mă pricep.
- Mereu ai crezut că Jessie e talentată. - Ești foarte inteligentă!
- Nu cred că vrei viața aia. - Ce ipocrit!
- Asta e viața ta. - Și e dificilă.
Ratezi multe, înnebunești și te simți singur mereu.
Nu ești singur.
- Mersi! - Cu plăcere!
Gândește-te la omagiu!
Vă pot lua de la cursa de cai sau de unde vreți.
Trimit o mașină sau un elicopter.
Am trimis un avion după bunicul. Ce vrei.
Cum ai ajuns în trenul ăsta?
Știam. Eu...
Eu...
știam, pentru că...
Rio folosește cardul mamei sale.
Dumnezeule! Ce aiurea!
- Rio, mama ta te urmărește prin Amex. - La naiba!
- Era o surpriză. - M-ai urmărit până în Europa!
Sunt aici pentru că nu poți să pleci așa
și să nu mai fii copil.
- N-am petrecut destul timp cu tine. - Ai venit cu echipa!
- Nu sunt așa. - Ba da, fix așa ești!
Doar ce ai spus de elicopter.
Vreau să-ți fie ușor să...
Nu vreau elicopter sau avion, ci un tren șubred, un hostel și un cort.
Vreau o vacanță fără tine, tată!
Te urăsc, mamă! Ești mai rea decât Rusia!
- Scuze! - N-o să te iert!
- Nu! Nu anula cardul! - Mi-a părut bine!
Nu pleca! Are nevoie de tine.
- Și eu. - Zi-i lui Jay că-mi pare rău.
Câinele meu a înghițit un șurub. I-am scris un bilet.
Știi cum spunem noi.
Dacă pare decizia bună, n-o face!
Astea sunt ținutele pe culori pentru evenimente.
Plec.
Chiar m-ai părăsit în seara aia.
În Turnul Eiffel.
Ne așezaserăm la cină. Voiam să închidem telefoanele!
Dar ai spus să le lăsăm așa, în caz de ceva.
Și atunci am primit apelul.
Jay fusese fotografiat cu fiica ambasadorului francez.
- Unul trebuia să plece. - Am rămas ca să țin masa.
Eram tare emoționat...
pentru că pusesem un inel în ganaș.
Nu știam asta.
Da, era ca într-un film romantic.
Doar că n-a fost deloc romantic, pentru că...
nu te-ai mai întors.
Eram cu Jay.
Și mă tot sunai.
Jay va fi mereu pe primul loc.
Nu puteam avea parte de un moment doar al nostru.
Regret ce s-a întâmplat la Turnul Eiffel!
Nu-i nimic. Sunt fericit.
Știu.
Și eu.
Și îmi pare rău!
Mulțumesc!
Salvează-te!
Ce au spus?
S-a stricat aerul condiționat.
Marfă!
- Bună! - Vivienne are picioarele umflate!
Stai! Ce? Ca după recitalul de violoncel?
- Mai rău, Ron! - Nu mă încap tenișii Jordan! Port Crocs!
- Arată ca două baloane mari. - Mergem la dl dr. Fenner.
Fac tot ce pot să rămân calmă.
E dezgustător! Michael Bronfman zice că par deformate.
Michael Bronfman e un nemernic.
Tată!
- Când s-au umflat? - După dezastrul de la tenis.
Imediat după.
Am înțeles. Deci e vina mea?
- N-am zis că e vina ta, Ron! - Crema nu a funcționat?
- Nu, tată. - Trebuie să pui multă.
Ron, am pus destulă și i-am dat și ibuprofen.
Dumnezeule! Îmi pare rău!
Mamă, ai trecut pe roșu!
La naiba! Scuze!
O să iei amendă.
Vivi, o să fii bine, mă auzi?
- Crezi? - Sunt sigur.
Tată, eu o să fiu bine?
Da, o să fii foarte bine.
- Și tu, Lois. Ești o eroină. - Ajungem acum, Ron.
- Te sun de la cabinet. - O iubesc mai mult pe mama.
Vă iubesc foarte mult pe toți!
- Mă auzi, Lois? - Da, te aud, ești pe difuzor.
- Mor că nu sunt cu voi. - Nu te mai aud, Ron.
- Îmi sunteți dragi. - Nu e bun locul.
- Scumpo? - Era mai bine cu valet!
- Dragă Jay... - Dragă Jay...
- Spui că... - Spui că vrei să-mi fii mereu alături.
Dar acțiunile tale spun altceva.
A fost groaznic când bona ne-a pus filmul tău cu Daphne Spender.
Tăiați!
Verifică întrerupătoarele!
Trebuia să ne cunoaștem mai bine înainte să facem asta.
Uneori e mai bine să faci sex cu cineva înainte să-l cunoști.
Sau să te prefaci, ca acum.
Te-ai prefăcut că faci sex cu mulți oameni necunoscuți?
Cu câțiva. Nu e deloc sexy.
E foarte stânjenitor.
- Liniștea care se așterne... - Așa e.
Parcă am face ceva serios și important.
Ca o înmormântare, nu ca o scenă sexy.
Știu.
Gata.
- Filmăm! - 46, dubla opt.
Vă dau indicații.
Jay, poți s-o săruți?
Sărut-o pe gât.
Apoi pe umăr.
Daphne, trece-ți mâinile prin părul lui.
Scuze!
- Ai tras un vânt? - Da!
- Scuze! - Nu-i nimic.
Mii de... scuze!
Încă filmăm.
Gâtul...
Părul...
Umărul...
Bun. Intră Eli.
- Vrei să te gâdilăm? - Nu.
- Ba da. Prinde-l! - Vrei să te gâdilăm!
- Tăiați! Bun. - Bravo, Eli!
- La școală acum! - Mai tragem o dublă?
Serios?
- Mi-a venit o idee. - Am fost grozavi.
Așa crezi?
Jay mai vrea o dublă.
- Putem ruga profesorul? - Da.
- Da? - Foarte bine.
Nu te las să câștigi. Sunt competitivă.
Mă întreb dacă-ți amintești ca mine.
Am o carte bună aici. Uite!
Încă eram însurat. Doar ce se născuse Jessica.
Am rămas pe platou și am jucat cărți cu puștiul.
- Daphne, trișezi! - Ba nu!
Dacă ții cărțile la vedere, cum să nu mă uit?
El era scuza noastră. Puteam fi împreună dacă era și el de față.
Stăteam împreună ca...
o familie falsă.
Ne-am sărutat pe bune abia după filmări.
Mai târziu, mi-ai spus că nu te-ai îndrăgosti de mine.
Nu știu dacă ai spus adevărul.
După o lună...
mama Jessicăi a mutat-o în Seattle și o vedeam din ce în ce mai rar.
Ai renunțat la actorie, deși îți plăcea, dar nu voiai să fii faimoasă.
Ce ciudată e viața!
Mă-ntreb dacă crezi la fel.
În fine...
Am avut un milion de motive să nu rămânem împreună și...
Încă o dublă.
Motor!
Sunt îndrăgostită de tine.
Italia. Care e farmecul ei fatal?
Cred că îți permite să fii om.
Alte locuri au pierdut asta.
Te-am visat azi-noapte.
Te iubeam în vis ca în realitate...
Serios? Eu am visat că aveam o fereastră în piept.
Dar era priveliștea din baie...
Îmi revin amintiri la care nu m-am mai gândit de mult.
- Familia mea o ia razna. - Ca într-un film în care mă joc pe mine.
- Mă văd... - Scuze. Repetă!
- N-am auzit. - Am spus că-mi revin amintiri.
Ce-i asta?
- Memoria? - Da.
Poate că memoria ta încearcă să-ți transmită ceva despre prezent.
- Ce anume? - Nu știu. Sunt obosit.
- M-am certat cu Daisy. - Aș fi vrut să fiu cu ei.
- Ce? - Ce? Nimic.
Sunt doar... obosit.
Mi-ar fi plăcut să stau mai mult cu ea. Munceam toată ziua.
Îți aranjam zboruri în weekend ca să-ți vezi copiii.
Era foarte dificil... Ce vrei să spui?
Ben, de exemplu, zboară acasă în fiecare weekend ca să-și vadă familia.
- Ben Alcock? - Nu vă compar.
- Așa pare. - Sunt niște decizii.
- Cum a fost călătoria asta. - Ba nu!
- Sau să n-o sărut pe Liz. Familia... - S-o săruți?
- ...m-ar vrea acasă. - Ai sărutat-o?
- Nu, ea m-a sărutat. - Unde e?
Liz a plecat. Și Krista. Câinele ei a înghițit un șurub.
Câinele Kristei, nu al lui Liz. Liz era doar supărată.
Ți-a lăsat biletul ăsta.
Krista, nu Liz.
- Liz a plecat pentru totdeauna? - Ce înseamnă „pentru totdeauna”?
- Ben merge acasă în weekend? - Nu e un sfânt. E a doua căsnicie.
- Ea era bona. - Nu trebuie să-l critici.
Aveai de gând să-mi spui despre Timothy?
- Aveam de gând. - Dar n-ai făcut-o.
Poți să-mi aduci niște apă?
Nu poți să ți-o iei singur?
Oprește-te! Hoțul!
Mi-a furat geanta!
Nu! Nu...
La naiba!
Silvano! Mă duc eu.
Chiar e un erou.
- Vreau să ies. - Îmi place cum gândești!
Am cinci.
- Hai! - Nu e corect!
E incredibil!
- Te-am prins, nemernicule! - Trebuia să mergi înainte.
- Jay l-a prins pe hoț! - Bravo!
A fost intens.
- Așa. - Te-am prins.
Mersi, dragule!
- I-a învinețit ochiul. - Ce vânătaie!
Bravo!
Bine.
- Bravo! - Ce cavaler!
Nu te mai uita și nu mai vorbi despre mine!
Fiți amabili, trebuie să-și ia pastilele. E de treabă și familist.
Are trei copii minunați. El nu e așa.
Ești un erou, dulceață.
Ești bine?
- Haide! - Du-l la doctor!
- Îți aduc apa. - Vin imediat.
„Și animăluțul cu blană
a fugit într-o groapă în pământ.” Vezi?
Un ursuleț drăguț, care-și ia haina pe el.
„Apoi soarele a apus dincolo de râu...”
Am eu grijă de bicicletă.
Daisy, poți să le spui?
Daisy!
Daisy?
- Poți să-i spui că e adevărat? - Ce anume?
Calul câștigă și fără...
Distrează-te!
Pa, tată! Te iubesc!
Și eu te iubesc!
E bine să o lași să plece.
Am vorbit cu Alan. A pregătit un document legal.
L-am aprobat. Am pregătit o declarație, în caz că Timothy se duce la presă.
Citește ciorna asta și spune-mi dacă ești de acord.
Ăștia sunt ai tăi.
Știi ce să spui. Orice s-ar întâmpla, asta e.
Daisy e prietena mea și am trădat-o.
Ți-ai făcut treaba.
Ce scuză nazistă! Mă simt foarte prost.
E vina mea, Meg. Ascultă...
Ia o pauză, mergi în vacanță în Italia!
O să fiu bine. E...
Ron, ai niște...
Mulțumesc, Jay!
Mie mi-ar plăcea ca tata să vină după mine în Europa.
Emmanuel Macron o ia pe Candy la Geneva. Caută-ți altă coafeză!
Te iubesc și felicitări!
Dle Kelly! Scuze.
Dle Omidă! Bună ziua!
Bună ziua! Sunt Alba, șoferița dv.
Tăticul dv. e la restaurant, cu Antonio și comitetul de primire.
- „Tăticul”? - Da.
Tăticul tău. A venit cu avionul. E foarte entuziasmat.
Fir-ar! Nu mă așteptam să vină.
Vă duc la tăticul dv.
Doar voi sunteți?
Da? Bine.
Cari măcar o geantă?
- Car-o tu! - Ce?
Car-o!
Dumnezeule!
Dle Kelly, am uitat.
Dle Omidă, cheesecake-ul dv.
- Minunat. Mulțumim! - Contractul. Ia-l tu!
Noi muncim mult în Italia.
Dar, când ne terminăm treaba, ne relaxăm și ne place să mâncăm.
Uneori plângem, dar râdem dacă sunteți nostim.
Uneori ne căsătorim...
Nu te supăra pe Candy! O să găsim altă coafeză.
E prea mare echipa oricum.
Dar ai nevoie de o echipă.
Ne certăm uneori.
- Un contabil. - Un avocat. Ai nevoie de Alan.
Altcineva? Publicist, bucătar...
Ai nevoie de mine.
Da, Ron. Am nevoie de tine.
Fir-ar! Cred că am lovit un iepure.
Alba, putem lua un cadou de undeva pentru tatăl meu?
Da.
Mă poți lăsa la Ristorante da Rosa, te rog?
Unde te duci?
Am o întâlnire scurtă la ora 17:00.
Vin la cină. Păstrează-mi tiramisu!
Cu cine te vezi la 17:00?
Cu Ben Alcock. Trebuie să mă văd și cu el.
- Pentru că e și el omagiat? - Da, al doilea omagiu.
Așa că mă lași singur cu „tăticul” meu.
Sunt alături de tine. Mereu sunt.
După 19:00, o să stau numai cu tine.
Nu-mi pasă. Ieși cu Ben Alcock! El ce clauze are?
El n-are multe clauze.
Fugi de-aici!
Mulțumesc, Alba!
Distrează-te! Salută-l pe tatăl tău!
S-ar putea să vedeți o fantomă când dormiți aici.
Fantomele sunt mici călugări care se arată uneori.
Credeam că vor să-l vadă pe Jay Kelly.
Nu mai trag de fiare și m-am apucat de yoga.
Acum sunt în cea mai bună formă din viața mea!
Tot zvelt, dar încordat.
Pentru un psihic puternic, faceți niște sudoku!
Salut!
- Fiul meu, starul de cinema! - Salut, armăsarule!
A venit armăsarul!
Ele sunt cpt. Jenny și Lourdes. M-au adus cu avionul mic de la tine.
Doamnă pilot!
Tatăl dv. ne-a amuzat din Maine la Florența
cu poveștile lui minunate, dar adesea jignitoare.
Ce personalitate!
Jay, așchia nu sare departe de trunchi.
Unde e faimosul Ron? Așteptam toată echipa.
Da. Credeam că dl Omidă are ditamai echipa.
- Faimosul Ron are o întâlnire la 17:00. - Ron are mare grijă de tine.
Își făcea griji în privința mărimii și formei trofeului.
Sigur îmi va plăcea.
Giovanni, un meșteșugar local, a făcut noapte albă
și l-a creat singur.
Giovanni regretă masca. Suferă de COVID infinit.
Jay Kelly, vă așteaptă cheesecake-ul.
Dumnezeule! Mulțumesc foarte mult!
Pot fi un prieten grozav, dar nu vrei să-ți fiu dușman.
Îți promit. Pentru că ce spui...
Ce... Lasă-mă să vorbesc!
Ce spui tu sună a șantaj.
Mă bucur că mă înșel, dar închid telefonul dacă asta facem.
Așa să faci! Vorbește cu Timothy și sună-mă!
Alan, mă auzi? Nemernicul voia să ne șantajeze!
- Am refuzat. Ai vești de la detectiv? - Îmi place eșarfa!
Bine, ia o pauză! Am venit să beau ceva cu Benny.
Da, anunță-mă! Te sun după.
Da.
E al naibii de cald! Dumnezeule! Ce e? Ce-ai spus?
Că-mi place eșarfa.
Da? Mersi!
Ce chipeș ești, Ben Alcock, cu ochii tăi albaștri și visători!
- Ai avut un zbor lin? - Cam mică zona de la clasa întâi.
Cu paturi întinse, așa că...
- Un final fericit. - Da.
- Ai comandat ceva? - O băutură carbogazoasă.
- Ei bine... - Abia ai aterizat?
Am venit cu trenul. O întreagă... Dar e în regulă. Suntem bine.
L-am trimis pe Jay la o cină cu cei de la festival.
- Jay a fost invitat la cină? - Și tu.
- La mine scria „băuturi”. - Nu-ți dorești cina cu ei.
Ai venit cu familia. Ești normal.
Jay e singur și ciudat. Trebuie să se distreze.
Nu-l critica doar ca să mă simt mai bine.
- Așa faci. - Îl iubesc pe Jay. I-am fost ca un tată.
Mai puțin complicat, căci îi sunt ca un frate.
Aș bea ceva!
M-am gândit și am discutat cu Melanie.
Simt că nu prea te ocupi de mine.
Serios? Sunt aici, dulceață. Când nu m-am ocupat de tine?
Știu că te ocupi de Jay Kelly. Nu mă compar cu el. Nu mă deranjează.
Știu că sunt omagiat doar pentru că el a refuzat.
Apoi a acceptat. Scuze pentru tot dezastrul ăsta!
Dar amândoi veți primi câte un trofeu.
Am și eu nevoie de tine.
Uite ce e. Jay e clientul meu, dar nu e singurul.
Ce pot să fac?
Nu mai vreau manager o vreme.
- Stai așa! - Doar un avocat și un impresar.
Și un publicist. Și un manager de afaceri.
Ești al doilea cel mai vechi client. Ne știm de la serialele Disney.
- Știu. - Am probleme acasă.
- Vivi are anxietate și picioare umflate. - Îmi pare rău!
Doar ce ai filmat un serial TV de succes.
- Durează până îți revii. - A trecut ceva timp.
Ești în cumpănă, dar cred că urmează o perioadă bună.
Trebuie să încerc asta.
Am fost la nunta ta. Am ținut un toast!
- Știu! - Suntem o familie. Te iubesc!
Încetează!
Știam că o să-mi fie greu.
Voiam să-ți scriu după omagiu,
dar Melanie a spus să-ți zic în față.
Nu era nevoie.
Toată ziua fac lucruri despre care nu știi nimic.
Nu încerca să mă convingi!
Nu plânge!
- Tu plângi, dulceață. - Știu, dar nu trebuie să plângi și tu.
Bine, plângi tu, dulceață! Tu ai început.
Îmi pare rău. Sunt...
Sunt obosit după zbor, extenuat și bătrân.
E bine.
Fenner zice că preia din stresul tău și asta îi afectează picioarele.
- Cum îi afectează stresul meu picioarele? - Calmează-te! Are sens, dacă te gândești.
Lași un ortoped să ne analizeze copilul? Ce-ai pățit?
Nu-mi vorbi așa! Sunt singură cu copiii.
- Și David ne-a dat răceala. - Îmi pare rău! Te iubesc!
Doar că... am o zi proastă.
- Ești bine? - Nu.
Am fost concediat și plâng. Sunt singur în Italia și plâng.
Știu că ești supărată. Îmi spui că mă iubești?
- Jay te-a concediat? - Nu. Ben.
- Jay l-a concediat? - Nu, Ben. Treci înăuntru!
Ce nemernic! I-ai obținut și un omagiu.
Știu.
Încă ești cu Jay, nu?
Da, încă sunt cu Jay. Dacă nu renunță la filmul ăsta.
- Poți s-o spui, te rog? - Ce se aude?
Clopote. Sunt înconjurat de moarte și...
concedieri!
Ron, am văzut articolul despre Jay de la pagina șase!
Stai! Ce articol?
Ce scrie despre Jay?
Lois?
Ce caut aici, armăsarule? Cine a renunțat?
Nimeni. Eu te-am invitat.
Da.
E prima oară când mă aduce la o chermeză.
S-a simțit amenințat la Globurile de Aur în '90.
Nu-i adevărat!
Eram foarte chipeș pe atunci. Susan Sarandon era îndrăgostită de mine.
Mă bucur c-ai venit!
Mi-a trimis un clip cu un pui de elefant care-și revede părinții.
- S-au bucurat să-l vadă? - Asta era ideea.
Foarte drăguț și emoționant.
- Care-i ocazia? - Niciuna. E un cadou.
- Păi... - E un pulover!
Frumos!
Foarte frumos!
E un pulover. Din cașmir, nu oricum.
- Ia-l tu! E prea sofisticat pentru mine. - Nu, l-am luat pentru tine.
Ia puloverul!
Unde e nepoata mea?
Ron a zis că va fi aici.
Își vede de-ale ei. E la vârsta aia. Știi cum erai la 18 ani.
Îmi amintesc de Brylcreem. „Ajunge doar un strop.”
Dle Kelly padre?
Sunteți artist, ca fiul dv.?
Artist? Nu.
Muncitor de rând.
Am lucrat 35 de ani la corporația John Deere.
Ticăloșii m-au lăsat cu o pensie de rahat și un stilou.
Fără trofeu sau cheesecake.
Ați trudit pentru visurile fiului dv.
Îmi place cum ai spus-o.
Când era mic,
credeam c-o să ajungă un tip cu care aș bea o bere.
Nu... Beaujolais.
Am jucat roluri de dur, ca să nu fiu eu așa.
Filmele de acțiune sunt o prostie. Totul e fals.
Vă așteptați ca Jay să ajungă un star?
N-a prea rostit cuvinte până la cinci ani.
Într-o dimineață, s-a trezit, a coborât la masă
și a început să vorbească cu accent sudic.
Era foarte neîndemânatic.
Mama lui credea că o luase razna, dar i-am spus: „Lasă-l, joacă un rol!”
Îl imitam pe unchiul Mark.
Așa e. Spunea mereu „serios”.
Îl imitai perfect pe unchiul Mark.
„Ești un copil bun. Serios.”
- Așa părea sincer. - Am murit de râs.
Nu te-am mai văzut râzând așa. Nici pe mama.
Se întrista mereu când bea alcool.
- Unde e unchiul? - La pușcărie, pentru fraudă.
- „Serios?” - Serios.
E...
Scuze c-am rămas cu gura căscată, dar ai împânzit internetul.
Circulă un clip.
- Pe telefonul tău? - Pe ale tuturor.
- O altercație dramatică. - Cu alt bărbat.
„Actorul Jay Kelly devine un erou adevărat
după ce a prins un infractor în mod dramatic, demn de cinema.”
Uită-te la tine, alergând în mocasinii tăi scumpi!
Aleargă, Jay! Aleargă!
„Nu s-a strigat «motor» sau «tăiați» când Jay Kelly a sărit din tren.”
Urăsc violența! N-am evoluat dincolo de bătăi?
Dar trebuia să se apere.
Aici scrie că hoțul era un nebun în colanți.
Nu era nebun. Era...
- Poate era o amenințare sexuală. - Nu!
Nu, nu era.
Ai reușit să te murdărești, armăsarule?
E timpul să ne ducem adevăratul erou
la o petrecere adevărată.
Știi de ce îmi amintește zona asta?
Bakersfield, California. Superb loc!
Dar toți sunt șomeri acolo. Ce trist! Făceam multe afaceri în Bakersfield.
Să-mi trag una!
Uitați-l!
E aici!
Jay Kelly, ce bărbat bine!
Cu un maxilar ca al lui Superman!
- Unde ai fost? - Am zis că vin la petrecere.
Nu, ai zis că vii mai întâi la cină.
- Eu am zis că vin la petrecere. - Ai zis să-ți păstrez tiramisu.
- Cum a fost? - Au servit cheesecake.
- Ai văzut clipul? - Au filmat prietenii din tren.
- Un rezultat grozav. Bravo! - Erou? Jenant!
Ești erou, dulceață.
În cealaltă poveste, aș fi răufăcătorul, nu eroul.
Ascultă! Vino aici! Vreau să asculți asta.
- Unde te duci? - Vino!
Alo?
Alan, sunt cu Jay. Scuze pentru zgomotul de la omagiu!
- Dă-i vestea lui Jay! - S-a rezolvat, Jay.
- Ce? - Procesul cu Timothy. Nasul spart.
Tot.
S-a rezolvat.
O acuzație de posesie de droguri în '90. Asta i-ar distruge cariera.
- S-a rezolvat? - Da. Ești liber, Jay.
Ești prea tânăr să-i fii tătic.
Mulțumesc!
Ești prea tânără să fii tânără!
- Vreau să-i cer scuze. - Lui Timothy?
Nu se poate, Jay.
- E prietenul meu. - Nu mai e.
Te sfătuiesc să renunți.
- Da? - Da.
S-a rezolvat. Nu o să te mai caute.
Bucură-te de omagiu, Jay! Îl meriți.
Vreau whiskey și spaghete bolognese!
Atunci vom mânca spaghetti alla bolognese! Vino cu mine!
- Mersi, Alan! - Nu-mi mulțumi mie. Ron a făcut totul.
S-a luptat pentru tine.
Mersi, Alan!
Puteți inventa povești, dar noi doi știm cine sunt.
Știi cine sunt, Ron?
- Cine sunt? - Uită-te la tine! Ești visul american.
Ești ultimul star de cinema...
- Eu sunt aici! - Ești sus, ești jos.
În telefon. E uimitor! Am realizat multe împreună.
Înrăutățești situația.
Nu mai fugi, dulceață! E timpul să ne întoarcem la treabă.
Mă duc să dansez.
Faimosul Ron! Mai târziu? Bine.
Luni începi filmările.
Le-am dat cuvântul meu că o să fii acolo.
Dă-i rolul lui Ben Alcock!
Auzi? Treci încoace!
Știi prin ce-am trecut ca să-ți obțin rolul?
Tu ești tu.
Dar eu m-am dus la barul fraților Louis din Bushwick și am fumat crack.
Nu era crack.
Nu știu ce era, dar am fumat.
Timp de trei ore, mi-era frică să nu-mi înghit limba.
- Dar ți-am obținut rolul. - Ei mi l-au oferit.
Era scris pentru un bărbat de 35 de ani.
Am dus muncă de convingere.
Aș face-o din nou, pentru că ce faci tu e magic.
Sunt doar un actor care a ajuns faimos.
Asta nu înseamnă nimic? Pentru mine e important.
- Dă-i omagiul lui Ben! O să dansez. - Nu înțeleg.
Ți-am fost un partener și un prieten bun. Te-am iubit.
- Și eu te iubesc! - Dar suntem prieteni?
- Bineînțeles! - Atunci fii prietenul meu!
Să ne întoarcem la treabă!
Tu ești Jay Kelly. Dar și eu sunt Jay Kelly.
Am reușit împreună. Chiar mi-ai spus asta odată.
Ai uitat.
Dansez!
Când te îngropi singur, mă îngropi și pe mine, înțelegi?
Dansez.
Nu știi cum să fii prieten!
Ești prietenul meu, cu 15% comision.
Dacă nu ești în avion mâine...
Dansez.
Aș vrea să fii omul care credeam că ești!
Sunt un cocker spaniel, dansând în Serengeti.
Jay!
- Alba, ești un înger. - Jay!
- Dansează cu mine! - Hai! Tatălui tău îi e rău.
E în restaurant. Vino!
Cred că a băut prea mult.
Mânca spaghete și făcea yoga, dar și-a pierdut echilibrul.
- Unde e? - În bucătărie, cu medicul.
Tată?
Hei...
Ești bine, armăsarule?
Mi-am pierdut echilibrul.
- Ăla e sânge? - Nu, e sos bolognese.
Se simte bine.
A băut prea mult vin.
Are nevoie de odihnă.
Hei...
E prea multă lumină aici.
Te ajut cu ceva?
Aș fi vrut s-o văd pe Daisy.
Mai știi cum erai la 18 ani.
Mi-ai spus asta deja. Am spus că-mi amintesc de Brylcreem.
Așa e. Scuze!
- Vreau să merg acasă. - Dormi puțin.
Nu, vreau să plec acum.
- Vizitează Italia! - Am văzut-o deja.
Audrey mi-a luat bilete din Pisa, la ora 8:00.
- Ești supărat pe mine? - Nu.
Chiar vreau să te simți bine și să stai până mâine.
Nu prea petrecem timp împreună.
A venit taxiul.
Rămâi la omagiu!
Haide, tată! Rămâi, te rog!
- Unde mi-e geanta? - E în taxi.
Mi-a părut bine!
Hei!
Pa, Alba!
Hei!
- Mersi pentru petrecere, armăsarule! - Tată! Așteaptă!
Tată!
Să fie Jay Kelly?
Salut!
- Ești bine? - Da. Salut!
Sunt mândru să împărțim omagiul!
- Mersi, Ben! - Bună!
- Soția mea, Melanie. - Da.
Fiicele mele, Seraphina, Lily și Bridget, fiii mei, Cassian și Cole...
Arlo e acolo, cel mai nou membru.
Mamaie și tataie, Terry și Ernie, cumnatul Spike.
Vă admir!
Asistenta mea, Pam. Scuze pentru mașinile de circ!
Scuze că n-am cui să te prezint!
Doar Italia ar acorda un premiu unor albi de vârstă mijlocie.
Pe bune, acum?
Să-i mulțumim lui Ron.
Da, e stânjenitor, dar l-am concediat pe Ron.
- Când? - Acum câteva ore.
Mă simt groaznic. Îl iubesc.
Dar simțeam că se ocupă de mine un tip care are nevoie de ajutor.
Mereu e ceva, copiii cu picioarele umflate,
probleme cu Lois sau altele.
Fie binecuvântat, dar vreau un tânăr însetat.
- Sau mai în vârstă, cu influență. - Da.
Începuserăți psihodinamica aia ciudată.
Da. Seamănă prea mult cu tata.
- Sau așa vrea el. - Da.
Trebuie să-mi reamintesc că nu mi-e rudă.
- Sau prieten. - Nu!
Le dăm 15% din tot și vor să-i considerăm prieteni.
- Prietenii nu iau 15%. - Nu.
- Am auzit de actul tău de vitejie. - Da! Bravo, amigo!
- Da. - Jay Kelly președinte!
Serios acum. Ai fugi vreodată?
Nu, doar că...
Scuzați-mă o clipă!
Ne mai trebuie niște bilete pentru rude, dacă mai ai.
- Ți le dau pe toate, Ben. - Mersi, frate! Rămân dator.
- Lasă-mi doar unul! - Desigur.
Urcați-vă! Să mergem!
- Alo? - Bună, Jess! Sunt tatăl tău.
- Bună! - Poți vorbi?
- Ce e? - Sunt în Italia.
- Am citit despre actul tău de vitejie. - E doar o știre. Nu e adevărată.
- Ei bine, i-ai păcălit din nou. - Da.
- De ce m-ai sunat? - Ascultă.
Mă simt prost după ultima întâlnire. Îmi cer scuze!
Nu-l suportam pe ăla! Mai mergi la el?
Da.
Vreau să te ascult, așa că...
Dacă de asta ai nevoie și...
Sunt omagiat aici, în Toscana. Mi-ar plăcea să vii.
- De când îți pasă de omagii? - Păi...
Bună întrebare. Eu...
Chiar am jucat în filmele alea.
Crezi că, dacă vin și-ți sărbătoresc cariera,
geniul tău o să mă facă să te iert?
- Nu. - Poate că da, Jay.
Poate că da.
Sunt 35 de ani din viața mea.
- Eu am 34 de ani. - Vreau doar să vii cu mine.
Să vezi ce am făcut. Să sărbătorim împreună.
Trebuie să fi însemnat ceva.
Și dacă n-a însemnat?
Aș fi putut fi un tată grozav, Jess.
Mi-am dorit asta.
Din cauza problemelor cu mama ta și a distanței,
nu mi-a ieșit planul.
- E... - Fii sincer, Jay!
Nu mai raționaliza și nu te mai scuza!
Încetează!
Eram tânăr și îmi doream ceva cu ardoare.
Mi-era teamă că n-o să reușesc dacă nu mă concentrez.
Și am avut dreptate.
Nu exista altă cale.
A trebuit să aleg asta...
în locul tău.
Trebuia să fie temporar.
Doar...
până obțineam ce-mi doream.
Dar a trebuit să continui.
Sinele meu de zece ani îți arată degetul mijlociu.
Dar sinele de acum?
Nu-ți face griji, tată!
Sunt bine. Îmi place ce fac și am prieteni.
O să duc o viață bună, dar nu cu tine.
Și ție ți-e bine, nu?
Ești un star de cinema.
Faci mulți oameni fericiți.
Cred că o să mă retrag.
Lasă-mi autograf pentru profa lui Theo. Te admiră.
Ce? Bine. Jess, ar însemna mult...
- Pentru Helen. - Ce?
- Așa o cheamă. Helen. - Bine. Helen.
- Îmi pare rău! - Te rog...
Mă sună Theo. Să te distrezi la omagiu!
La revedere, Jay!
Jess!
Faimosul Ron!
L-ai văzut pe Jay Kelly?
Nu, de aseară.
Pe curând!
Omagiul e la cinci fix!
Ron!
Hei! Ron!
Hei!
- Trage pe dreapta! Oprește! - Bine.
Te simți bine?
Trage-ți sufletul!
E în regulă.
Îmi pare rău pentru...
Îmi pare rău!
Apreciez asta.
Dar m-ai pus pe gânduri.
Am stat treaz toată noaptea și am vorbit cu Lois.
Și cred că ai dreptate.
Vine un moment când trebuie să reevaluezi.
Te iubesc cu adevărat!
Și îți accept scuzele, doar că...
nu mai pot lucra cu tine.
Nu-mi face bine.
Te caută italienii.
Omagiul începe peste două ore.
Trebuie să prind avionul. Încearcă să ajungi!
Ai venit până aici.
Ron?
Vino la omagiu în calitate de prieten!
Adică...
am făcut asta împreună.
Pe tine te vreau cel mai mult acolo.
Sunt singurul care e aici.
MARKER PERMANENT
TATĂ, FELICITĂRI PENTRU ZIUA CEA MARE!
Privește!
Au venit.
Grozav!
Bună!
Cine naiba e ăsta?
Începem.
Mă consider un familist.
De-asta suntem aici, ne place sau nu.
Suntem o familie!
Nu mai contează acum! Mai ai două secunde de trăit!
Doar nu credeai c-o să ratez asta!
Trebuie să faci lucrul care te îngrozește,
ca mai apoi să capeți curaj.
Nu vă voi dezamăgi!
Ce alegi?
Da sau nu.
Ăsta e un spectacol adevărat!
Stau în fața ta...
despuiat.
Tată, încă nu s-a terminat.
Începe Kelly and Kelly Show!
Cu Kelly!
Și Kelly!
E timpul ca Daisy Genevieve Kelly să se rostogolească!
- Tată! Nu e gata! - Și Jessica...
Hilary Kelly o să facă faimoasa ei roată.
E timpul pentru niște magie. Tată, nu s-a terminat!
- Ce facem acum? - Kelly!
- Și acum... - Stai, tată! Ratezi asta!
Daisy o să... Tată, ratezi momentul!
Urmează dansul Charleston al lui Daisy, renumit la Hollywood!
Așa!
Și Jessica dansând step, renumit în California!
Kelly!
Scuze!
- Kelly și Kelly! - Nu, Kelly și Kelly!
- Nu, Kelly și Kelly. - Nu, suntem... Kelly și Kelly.
- Nu, Kelly și Kelly. - Kelly și Kelly.
Ai grijă, Kelly Minelli!
Pot repeta asta?
Aș vrea încă o dublă.
SFÂRȘIT
Subtitrarea: Iulia Ștefan