Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
MAI 1983
MILITÆRDIKTATURET FØRER EN BRUTAL KRIG MOT SINE POLITISKE MOTSTANDERE
OVER 30 000 BORGERE HAR BLITT DREPT ELLER FENGSLET
- Hva var det? - Det angår ikke deg.
Jeg visste ikke at jeg ble overført. Direktøren sa ikke noe om en politisk del.
Hold kjeft.
Gå nå.
Hei.
Jeg heter Luis Molina, og jeg skal sone en åtte år lang dom.
Seksualforbryter, dømt for brudd på sedelighetsloven.
Med en mann, og attpåtil på et toalett.
Jeg bryr meg ikke.
- Hva heter du? - Valentín Arregui.
Politisk fange?
- De sier så. - Samme det.
Jeg respekterer alle ideer, om de respekterer mine.
Jeg ledet en sultestreik i fjor. De mener at jeg har dårlig innflytelse.
I morges lovte jeg å bare høre på ting som muntrer meg opp.
Sultestreiker står ikke på listen. Greit om jeg lager mat?
Gjør hva du vil, bare du er stille. Jeg trenger lesero.
Jeg har bare te og suppe.
Mamma har vært for syk til å komme med mat eller ukeblader.
- Jeg kan disse utenat. - Jeg nøyer meg med fengselsmaten.
Takker du nei fordi du ikke har noe å tilby...
La meg forklare.
Iblant sitter jeg ikke og leser,
men du vil legge merke til at jeg fortsatt er stille.
Det er fordi jeg tenker.
Jeg forbereder meg på å ta notater.
Så jeg skal ikke snakke verken når du leser eller tenker?
Nettopp.
Som du vil.
Márquez!
- Camazon! - Rodriguez!
Zecchi!
- Molina! - Hasul!
- Arregui. - Dominguez.
Lopez.
Jeg burde ha gjort dette før. Det utgjør en stor forskjell.
Når jeg designet utstillingsvinduer, ble jeg bare fornøyd når de var perfekte.
En utstillingsdukke hadde Chanel-antrekk,
og jeg insisterte på å legge et Balenciaga-silkesjal i vesken hennes.
"Ingen bryr seg om hva som er i vesken", sa sjefen min.
"Jeg bryr meg!"
Sa jeg og hevet ett øyenbryn, som Joan Crawford i Mildred Pierce.
Og vet du hva, vennen? Da ble det Balenciaga.
Hva leser du?
En Lenin-biografi.
Det høres festlig ut.
"Kampen er ikke over før alle mennesker er fri." Hvem sa det?
Jeg vet det.
Cyd Charisse i Silk Stockings.
"Kampen er ikke over før alle mennesker er fri."
- Selv fjollete vindusdekoratører. - Hold deg til manus!
- Lenin sa ikke "fjollete". - Han måtte ikke dele celle med deg.
Jeg vet at dere radikalere gjerne utnytter en sårbar jente.
Vakter! Han snakker om fagforeninger
og får meg til å glemme kapitalismens gleder!
- Hva er det du vil, Molina? - Ikke noe. Jeg bare tullet.
- Jeg vet hva en som Molina vil ha. - Men du er ikke mann nok til å gi meg det.
- Hva sa du, din patetiske lille... - Ikke noe.
- Du sa noe. - Jeg er en liten dritt.
- Høyere! - Jeg sa at jeg er en liten dritt.
Fortsett, maricón. Du var ikke helt ferdig.
Jeg sa at jeg er en soper, en liten dritt,
og når du vil ha meg, er den sultne ræva mi di.
Kanskje senere, søtnos.
Hørte du det, Arregui? Når enn du vil ha henne.
Kaller en mann meg kvinne, dreper jeg ham.
Kaller en mann meg mann, dåner jeg.
Du er mann.
Du burde ikke la dem ydmyke deg sånn.
Vennen, ydmykelse medfører privilegier. Hvordan tror du jeg fikk perledraperiet?
- Hvorfor gjør du deg selv ubetydelig? - Fordi jeg er ubetydelig.
Jeg vet det i det minste, men det gjør ikke du og bevegelsen din.
I forhold til disse vakre kvinnene er vi alle det.
Sammenlignet med dem
eksisterer vi ikke engang.
Dra til helvete.
Du tenker, ikke sant?
På en jente?
Hun er sikkert søt.
Hva heter hun?
Homsen bør holde det han har lovet.
Man kan lære alt om en person ved å stille ett enkelt spørsmål:
- Hva er favorittfilmen din? - Jeg har ikke en.
Kom igjen, alle har en favorittfilm, men de lyver vanligvis om det.
Jeg stoler ikke på noen som sier Den rasende oksen. Altså, kom igjen.
Jeg har ikke vært på kino på flere år.
Vil du ikke drømme? I det minste litt?
Jeg drømmer med hvert åndedrag, men det er ikke noe du ville forstå.
Folk som deg tror at livet bare er en eneste stor lek.
Hvis jeg gir deg resten av en god sjokoladeplate,
kan du slutte å si "folk som deg"?
Du har rett. Beklager.
- Er det ditt siste stykke? - Spis den.
- Nei takk. - Jeg kan ikke liste det ut.
Er du prinsippfast eller bare veldig sta?
Kanskje bare... veldig sta.
Er det et glimt av humor? Jeg som glemte solbrillene på Corniche.
Jeg har faktisk en kvinne i mitt liv.
Det ante meg.
Jeg ville bare ikke at du skulle få noen ideer.
Du er ikke min type.
Jeg søker en å slå meg til ro med, ikke en som stormer barrikadene.
I motsetning til deg kan jeg ikke leve uten film.
Da faren min døde, måtte mor ta kveldsjobb som plassanviser.
Siden ingen kunne passe meg, tok hun meg med
og lot meg sitte på første rad.
Jeg så hver eneste film om og om igjen.
Det er én jeg aldri vil glemme.
- Edderkoppkvinnens kyss. - Aldri hørt om den.
Den finner sted i et fiktivt søramerikansk land,
halvt Argentina, halvt Brasil, men 100 prosent Hollywood.
Hovedrollen ble spilt av Ingrid Luna, kjent for sine beundrere som La Luna.
Edderkoppkvinnen var den første rollen de skapte spesielt for henne.
Ingen påstår at det var den beste filmen som noensinne er laget.
For ambisiøs for sitt eget beste, for mange krydder i gryta,
men så mye vakkert.
Vil du se den?
- Hvordan skal vi få til det, mener du? - På den beste måten.
Jeg kan fortelle deg den.
Hvis du ikke har noe annet fore.
For mye lesing gjør en blind. Du sa det selv.
Dessuten slukker de lyset hvert øyeblikk nå.
- Hva slags film er det? - En musikal, så klart.
Må jeg forklare det, avslutter jeg med en gang.
- Jeg hater musikaler. - Da er det synd på deg.
Beklager å måtte si det, men ingen synger i virkeligheten.
Kanskje de burde det. Hold kjeft og hør etter nå.
Lysene tennes, teppet går opp. Den er i fargesprakende Technicolor.
Lerretet er oversvømt med nyanser i rødt og gull.
Det gjør nesten vondt å se på.
Hun heter Aurora
Og hun er så vakker
Ingen mann kan motstå henne
Og de som har kysset henne
Er hodestups forelsket
Forelsket for alltid
Vent! Du kaster oss bare rett inn.
Vi kjenner ikke historien eller karakterene.
Det er en musikal. Det er ikke mye du må vite, men du har rett.
Jeg ble så ivrig at jeg hoppet over åpningsteksten
som forteller oss at Aurora er den fremgangsrike utgiveren av Charm,
Sør-Amerikas største moteblad.
Måten hun sitter på, tar pusten fra meg hver gang.
Den perfekte, fyldige figuren hennes.
Smal midje og runde hofter.
Beina hennes er rosa og silkemyke, selv uten strømper.
Vær så snill, ingen erotiske beskrivelser.
Og nå,
ikledd en enkel morgenkåpe i silke,
kommer gudinnen inn på soverommet.
Kendall, du er sent ute. Hjelp meg å velge kjole til gallaen.
Kendall Nesbit er Auroras assistent og bestevenn.
Han vier seg fullt og helt til henne.
Han lever for henne og gjennom henne. Med andre ord er han homofil.
- De sier det selvsagt aldri rett ut. - Hva så?
Han som spilte ham, var mer homsete enn Danny Kaye.
Men han bodde hos moren sin og fryktet at hun skulle finne det ut,
så han spilte macho og gjorde rollen gledesløs.
Så jeg beskriver Kendall slik jeg ser ham for meg, i stedet for den skuffelsen.
Kendall, du er sent ute. Hjelp meg å velge kjole til gallaen.
Hva skal jeg ha på meg i kveld?
Det lurer jeg på
Kanskje silkekjolen fra Chanel, sølvblå?
- Du må velge mer enn en kjole. - Hva mener du?
"En kvinne vet ikke hva hun skal ha på seg før hun vet for hvem."
Ting jeg sier for penger.
I ti år har du lansert vinternummeret uten en mann ved din side.
Leserne dine begynner å lure på om noe er galt.
Hvem blir din kavaler?
Kanskje Raul?
- Hva med Manuel? - Herregud, nei!
Kanskje Roberto?
Så de vil vite hvem han kan være?
Jeg vil ikke fortelle dem det, og dessuten har jeg deg.
Jeg danser alene Til jeg danser med min drømmemann
Jeg danser alene Hvor absurd det enn virker for dem
Til jeg danser med mitt livs kjærlighet
Mannen som kaller meg sin egen
Til jeg danser med mitt livs kjærlighet
Ikke tilby meg kavalerer
Fremmede menn
For jeg danser alene
- Så hun er frigid. - Hva?
Hun er livredd for fysisk nærhet.
Hun skammet seg nok over sex i sin tidlige barndom.
Å prøve å kontrollere sitt forbudte begjær som voksen
har gjort henne ute av stand til å nyte et godt ligg.
Unnskyld deg, men Aurora er kresen. Det er alt.
- Greit. - Hun har høye standarder.
- Uklanderlig smak. - Sikkert.
Ingen hån, ellers fortsetter jeg ikke.
Det er et kunstverk som betyr mye for meg.
Skal jeg bare sitte og høre på? Får jeg ikke kommentere?
Nettopp, for det er det folk gjør når de ser på film.
Greit.
Jeg skal være stille.
Jeg må imidlertid innrømme at Aurora har gått til psykolog.
Han mistenker at hennes manglende evne til å binde seg til en mann
er knyttet til et undertrykt minne
og den mystiske kjenningsmelodien som hjemsøker drømmene hennes.
Legen ber henne være mer åpen for lystene sine.
Aurora er fortsatt ikke overbevist,
før hun går til en tarotlegger som gir henne de samme rådene.
I går kveld gikk jeg til sigøyneren
Se hit!
Og hun hadde så mangt å si
Hun sa at jeg skal treffe en fremmed
En slank, kjekk helt
Som stormer inn og tar meg med storm
Jeg satt der og skalv ved bordet hennes
Og kjente duften av røkelse i luften
"En dag hører du et skrik", sa hun til meg
"En skarp, gjennomtrengende lyd
Og når du ser deg rundt
Vil ditt livs kjærlighet
Stå rett der"
Aurora danser med et dusin menn, men er ikke interessert i noen.
Inn kommer Armando,
Sør-Amerikas beste fotograf, en ekte kunstner.
Aurora har hyret ham til vinternummeret, men de har ikke møttes.
Ikke før nå.
La meg gjette. Han er ikke bare genial, men også høy, mørkhåret og kjekk.
- Selvsagt. - Det er hans virkelige talent.
Nei da, han synger og danser også.
Tåpelig.
Om du bare kunne se ham som jeg gjør.
"Jeg kan ikke si hvordan du vil møte ham
Eller når du vil møte din elskede Eller hvor
Men snart vil du høre skriket", sa hun
Og du ser deg rundt
På den skarpe, gjennomtrengende
Skarpe, gjennomtrengende...
Fingrene deres berører hverandre. Det kribler av elektrisitet.
De henter inn noen fra avhør.
Er det noe du vil si til professoren, Arregui?
Vel?
Du kjenner ham, ikke sant?
Vennen, hadde jeg sett sånn ut, ville jeg også hatt en pose over hodet.
Hold kjeft! Hold for helvete kjeft!
Jeg kjenner ham. Han er en modig mann, og du håner ham!
Du med dine sjal og perledraperier! Du gjør meg kvalm!
Jeg burde ikke ha gjort det.
Tilgi meg.
Tilgi meg også.
Det var en dårlig spøk.
Nå, Molina, har du noe til meg?
Ikke vondt ment, direktør, men jeg tror du har valgt feil person til rollen.
Jeg har ingenting til felles med ham. Han vil ikke betro seg til meg.
Har han snakket om noen han samarbeider med?
Ingen navn?
- Ikke engang i søvne? - Hvordan skal jeg høre det når jeg sover?
Kanskje du burde sove mindre og lytte mer.
Jeg lover å fortsette å prøve.
Forresten, jeg har gode nyheter til deg.
Jeg overbeviste benådningskommisjonen om å se på saken din.
Takk. Moren min ville blitt så glad for å få meg hjem igjen.
Ja, moren din...
Dessverre har hun blitt verre.
Enda et lite hjerteinfarkt.
Ikke vær redd. Hun er utenfor fare.
Nei...
Faren er inni henne. Hjertet hennes er lei av å tilgi så mye.
Jeg er en tolerant mann, Molina.
Jeg blir ikke kvalm av umoralske folk som deg.
Molina?
Ja?
Du møtte fengselsdirektøren i morges.
- Hvordan vet du det? - Det er tusen øyne på dette stedet.
Er du en tyster?
Selvfølgelig. Hvorfor ellers er jeg her?
- Spurte ikke direktøren om meg? - Nei.
Det var om moren min, hun er syk. Jeg har allerede sagt det til deg.
Greit.
Heldigvis kan tante Chicha ta seg av henne.
Akkurat.
Du er enebarn.
Det har alltid bare vært oss to.
- Har du stor familie? - Kjempestor.
Sist jeg var hjemme, spurte faren min hvem jeg var.
Mamma holdt på å drepe ham.
- "Vanskelig å følge med, kvinne", sa han. - Der er den jo. Humoristisk sans.
- Marta syntes også det var morsomt. - Hvem er Marta?
- Kjæresten din? - Ingen.
Å, så Marta er ingen?
Hei, se på meg!
Du skal ikke vite noe om meg.
Jeg er ennå i live bare fordi jeg har informasjon de vil ha,
og de gir seg ikke før de får den. Forstår du?
Du var i fare fra det øyeblikket du møtte meg.
Vennen, jeg er en vindusdekoratør.
Når det gjelder å velte en junta med makt,
forventer de ikke at en gjeng med homser skal lede marsjen.
Beklager.
Magen min vrenger seg hver gang du gjør narr av deg selv.
Lyset slukkes snart.
- Skal jeg fortsette med filmen? - Ja vel. Greit.
Aurora og Armando er alltid sammen. Jobber om dagen, morer seg om kvelden.
- Knuller om kvelden. - Nei, folk gjør ikke sånt i musikaler.
- Men er de sammen? - Ikke ennå.
Som jeg sa, prøver Aurora å takle sin motvilje mot å binde seg.
Hun har bygd en så tykk mur rundt seg at ikke engang kuler kan penetrere den.
Det viser seg at Armando kommer fra samme landsby som Aurora,
langt nord i utkanten av jungelen.
Han overbeviser henne om å ta bilder der blant vanlige folk.
Selv om Armando er en anerkjent kunstner, ser han seg selv som en alminnelig mann.
For meg har ikke ekte skjønnhet noe med mote å gjøre.
Ekte skjønnhet er dette.
En alminnelig mann
Vil ha et alminnelig liv
I et alminnelig hus Og gjøre alminnelige ting
Med en alminnelig kone
Og hver dag skynder han seg hjem
Tar av seg den alminnelige hatten
Og den alminnelige hunden hans
Løper rett inn i armene hans For sin alminnelige kos
Og alminnelige tanker
Går gjennom hans alminnelige hode
Mens han leker mor far og barn Med sin alminnelige make
I deres alminnelige seng
Ja, de er et alminnelig par
På alle måter
Bortsett fra at du ikke finner Kjærlighet som deres
Alminneligvis
-Og deres alminnelige kyss -Og deres alminnelige kyss
-Når de slår av lyset -Når de slår på lyset
Jeg lover dere, mine venner Det er en lykkerus de føler
Hver alminnelige kveld
De er som naboparet
Det må du si
Bortsett fra at du ikke finner Kjærlighet som deres...
Du finner ikke kjærlighet som deres...
Du finner ikke kjærlighet som deres
Alminneligvis
Enda en grunn til at jeg hater musikaler.
Ren propaganda fra overklassen for å bedøve folks sinn.
- Herre min skaper, ta meg nå... - Ser du ikke hvor bakstreversk filmen er?
Fotografen føler seg truet av en mektig kvinne
og vil gjøre henne til en dørmatte.
Nei, de respekterte kvinner mer på den tiden.
Skjønnheten deres ga dem makt. Du foretrekker filmer som lages nå,
med ørkenlandskap styrt av Sissy Spacek, Meryl Streep,
Glenn Close og Glenda Jackson. Apokalypsens fire ryttere!
Ekte skuespillere som spiller ekte roller,
ikke de teite fantasifigurene du er så glad i.
Jeg er ikke glad i dem. Jeg elsker dem!
Aurora er guddommelig! Hun er en perfekt kvinne.
Og Armando er mitt bilde av en ekte mann.
Virkelig?
Kan du beskrive hva det er?
- Jeg skal ikke kjede deg med det. - Ikke meg imot.
Jeg vil ikke at du skal kjede meg med dine meninger.
Jeg er interessert. Hva ser du på som en ekte mann?
En som er sterk, ikke redd for å ta ansvar,
spesielt i sitt eget hjem.
Så du synes ikke at menn og kvinner bør dele likt i hjemmet?
En kvinne vil ikke ha likhet. Det er ingen gnist i det!
Gnist? Hvilken gnist?
Følelsen du får når en mann legger armen rundt deg når du er litt redd.
Herregud, for noe tull!
- Det er sånn jeg føler det. - Nei, du har lært å føle det sånn.
Vi kommer ingen vei her.
Jeg ønsker deg en god natt.
Molina.
Jeg er lys våken.
Fortell litt mer fra filmen.
Det får meg til å sovne.
Bare litt til.
Vær så snill...
La gå, men ikke avbryt.
Armando tar med Aurora til byens eneste trendy sted.
Glem fotografering, Armando. Du burde åpne en danseskole.
Ja, en mann med så mange talenter.
- Skål! - Skål!
Velkommen hjem, fremmede!
Og inn kommer Paulina Paz.
Lang nese, buskete øyenbryn og øyne triste som innpakkede karameller.
- Du liker henne ikke. - Alle synes hun er vakker.
Men hun kan ikke måle seg med Aurora.
Hennes eneste fordel er at hun er ung, et våpen hun svinger som en machete.
Det er tydelig at hun og Armando en gang var et par,
og at flammen hennes ikke har sluknet.
Spenningen stiger.
Paulina gjør et stort nummer ut av å være vennlig mot Aurora.
Jeg håper du vil trives her.
En liten landsby kan neppe sammenlignes med en storby.
Jeg er født i denne landsbyen. Vi flyttet herfra da jeg var liten.
Det var før min tid.
Kanskje familiene våre kjenner hverandre.
Neppe. Vi var enkle mennesker.
Jeg elsker det øyeblikket. Aurora viser den oppblåste tosken
hva ekte klasse er.
Og så blir det stille i salen.
Alle vender blikket.
Johnny Desiderio har ankommet.
- Skurken! Endelig! - Nei, superskurken!
En simpel gangster som har flådd landsbyen og dens innbyggere i årevis.
Endelig noen morsomme folk.
Hvordan kan hun la den kakerlakken røre henne?
Klubben er lekeplassen hans,
og han behandler alle som leker.
Det jeg elsker med La Luna,
er at uansett hvor amerikansk Hollywood ville få henne til å se ut,
var hun likevel søramerikaner.
- Det var utrolig. - Takk, jeg bare morer meg litt.
Jeg tror jeg går og legger meg, om dere unnskylder meg.
Selvsagt, Armando.
Ses vi i lobbyen i morgen tidlig?
Unnskyld meg.
Han bryr seg fortsatt om henne.
Kendall Nesbit har følt seg glemt siden Armando kom inn i bildet.
- Men nå har han et formål igjen. - Nå må vi få deg i seng.
Og med det sier jeg ciao. God natt, Valentín!
Nei, ikke stopp nå. Det er en rekke latterlige klisjeer,
men denne nye karakteren bringer en dramatisk konflikt.
Det er best å la publikum hige etter mer. Drøm søtt!
Molina.
Sangen Aurora hører, som psykologen tror er knyttet til et barndomstraume.
Herregud, la henne være.
Identifiserer du deg med henne fordi du opplevde noe lignende?
- Har du en teori om alt? - Du sa det bare var deg og moren din.
- Hva med faren din? - Han døde da jeg var fire. Hva så?
Er det ikke åpenbart? Avhengigheten av moren din gjorde deg homofil.
- Virkelig? Snakk om klisjeer! - Nei, hør da.
Uten en far prøver den følsomme gutten å blidgjøre moren sin
ved å anta hennes omsorgsegenskaper.
Akkurat som machofyren prøver å blidgjøre faren ved å bli revolusjonær.
Jeg er ikke macho. Jeg avskyr sånt og alt det står for.
Er det sant?
Tror du at du sier noe jeg ikke har hørt tusen ganger før?
Snart sier du at den rette kvinnen kan omvende meg,
for ingenting er bedre enn en god kvinne.
Og det er jeg fullstendig enig i.
Siden det ikke finnes noe bedre enn en kvinne, vil jeg være en.
- Hvorfor sier du det? - Det er sant. Hvorfor tror du meg ikke?
Vet du hva jeg tror?
Jeg tror folk ser på deg og ser et monster,
så du spiller den rollen.
Men Molina... Du er ikke et monster.
Du er mann.
Stearinlyset holder meg våken.
Kan du slukke det?
Hun går i silke
Spanske blonder
Chinchilla-pelsen glir mykt Over ansiktet hennes
Hun er heldig
Som er kvinne
Hun har på seg diamanter
Som glitrer som stjerner
Hun har elskere som åpner dører Til fine biler
Hun er heldig
Så heldig
Som er kvinne
Parfyme fra Lanvin
Til å gni på håndleddet
En hemmelig dagbok
Over alle mennene hun har kysset
Så mange menn
Har hun kysset
Syrinvann
Bader hennes hud
I operaen mister alle pusten Når hun kommer inn
Hun får esker med konfekt
Roser også
Og håndskrevne lapper der det står
"Jeg elsker deg"
Bodylotion
Kremer med blomsterduft
Hun er høydepunktet i din fargerike drøm
Hvor heldig kan du være?
Så heldig, hver dag
Og jeg skulle ønske
At hun var meg
Den kvinnen
Dette er din feil, maricón.
Han har en kjæreste. Hun heter Marta.
- Marta hva? - Jeg vet ikke.
- Jeg trenger mer. - Det går ikke om dere bortfører ham.
- Jeg trenger bare mer tid. - Det er det eneste vi ikke har.
Vi trenger informasjon!
- Tortur funker ikke på ham. Det vet jeg. - Vi torturerer ikke folk her.
Nei, men hvis dere tar ham tilbake fra avhøret,
kan jeg få hele navnet hennes og mye mer. Vær så snill, jeg ber deg.
Molina, er du litt forelsket i den jævelen?
Selvfølgelig ikke. Jeg vil bare se moren min.
Jo før Arregui snakker, jo før blir du løslatt.
La Luna!
Hjelp meg, vær så snill.
Jeg takler ikke å være alene.
Jeg kan ikke være her.
Redd meg, Luna.
Få meg vekk herfra.
Ja.
Til en film.
KVINNEN HAN ELSKET VAR HANS MORDER!
Når du føler at alt har gått til helvete
Og verden du lever i ikke er et paradis...
Jeg kan gi deg råd
Du trenger bare spørre
Jeg deler mer enn gjerne
Dette gode rådet
Du må lære å ikke være der du er
Jo mer du ser sannheten i øynene Jo dypere blir arret
Så lukk øynene Og du kan bli en filmstjerne
Hvorfor må du bli
Der du er?
Du må lære å ikke se det du har sett
Det helvetet som er ditt liv Er hardt og urettferdig
Kom og ligg ved siden av meg På kinolerretet
Hvorfor må du se det du har sett?
Og hvis du havner i fengsel Skader det aldri med litt lengsel
Det er like lett som ABC
Kom opp hit
Kom og lek med meg
Lek med meg
Lys!
Kamera!
Action!
Du må lære å ikke gjøre det du har gjort
En pistol kan ikke drepe deg Hvis du tar kulene ut
Så bygg et palass der du er sjah
Så kan vi omfavne hverandre i Shangri-La Hvis du rømmer
Til en matiné
Fra der du er
Du må lære å ikke være der du er
Der du er
Jo mer du ser sannheten i øynene Jo dypere blir arret
Så lukk øynene, og du kan bli
En filmstjerne
Hvorfor må du bli
Der du er?
Kom og ligg ved siden av meg På kinolerretet
Hvorfor må du se
Det du har sett?
Og hvis du havner i fengsel Skader det aldri med litt lengsel
Det er like enkelt som ABC
Kom opp hit
Kom og lek med meg
Lek med meg!
Og hvis du havner i fengsel
Skader det aldri med litt lengsel
Det er like lett som ABC
Kom opp hit.
Lek med meg
Slå lyset av og tankene på
Så kan jeg love deg at du vil
Like min plan
Min beste fan
Min førsteelsker
Hvor enn
Du er
Å, herregud... Har dere drept ham?
Dere slipper ikke unna med dette! Forsvinn!
Gode Gud, hvor mye mer av dette kan du holde ut?
Bare si det de vil vite, så vil alt dette være over.
Når Johnny Desiderio finner ut at Paulina fortsatt er forelsket i Armando,
kidnapper håndlangerne ham og banker ham opp. Jeg pleier å lukke øynene da.
De dumper Armando i utkanten av jungelen,
og plutselig er Aurora der.
Hun rygger ikke når hun ser ham. Hun er så tapper.
Jeg er et vrak. Tårer strømmer nedover kinnene mine.
Du lar deg alltid rive med av følelser. Jeg vil bare vite hva som skjer.
- Hun synger, så klart. - Å nei.
Det er ikke som du tror. Det faller seg helt naturlig.
Jeg utretter mirakler
Selv om piskens slag har Revet opp huden din
Skal jeg kysse deg overalt
Og utrette
Mirakler
Nei, stopp.
Jeg er lei for det, men jeg klarer ikke å konsentrere meg om historien.
Når du snakker om Aurora, ser jeg bare...
Marta.
Den avslører seg vel til slutt på en eller annen måte.
Hva da?
Svakheten.
Det er kjærlighet, ikke svakhet.
Man kan bare ikke la være å knytte seg til noen.
Det er som om sinnet bare oversvømmes av følelser.
Mener du det?
Som en lekk kran. Man kan ikke stoppe dryppingen.
Akkurat nå ville jeg gitt hva som helst for å holde rundt henne.
Bare å tenke på henne...
Det er tortur.
Du må aldri skyve bort fine tanker.
Legg deg ned.
Stol på meg.
Lukk øynene.
Nå...
Når jeg sier "Aurora",
vil du se Marta.
Jeg utretter mirakler
Når jeg holder deg nær Kjærtegner jeg hvert sår
Det jeg kom for å gi, må du ikke forsmå
Det er kjærlighet
I min berøring
Som du kan dra nytte av
Og hvis du vil
Bare hvisk mitt navn
Så kommer jeg
Og utretter mirakler
Jeg utretter mirakler
Det er mirakler
I meg
Voilà, Monsieur! Dagens rett.
Bønner med ris.
- Det er for mye. Ta min porsjon. - Nei takk.
Jeg vet det. Spis nå.
Kom igjen! Denne ris à la lim er ikke så verst i kveld.
Spiser du alltid sånn? Ta en mannlig munnfull.
Jeg er ikke et dyr. Jeg spiser som en dame.
- Hvordan spiser Marta? - Jeg har aldri lagt merke til det.
Det er det siste en mann legger merke til hos en kvinne.
Elsker jeg noen, legger jeg merke til alt. Hvordan de spiser og sover. Alt!
Har du noen? En kar?
Unnskyld, "en kar"? Høres ut som Ronald Reagan.
Du vet hva jeg mente.
Navnet hans er Gabriel. Han er servitør på en nattåpen bar ved Trocadero.
Alt ved ham er perfekt. Måten han går på og den myke, melodiøse stemmen hans.
- Høres ut som en av dine fantasier. - Nei, han er høyst virkelig.
- Savner du ham? - Jo, men ikke slik du mener.
Vi elsket aldri.
- Har dere aldri knullet? - Nei! Vi har ikke engang rørt hverandre.
Jeg forstår ikke.
Han er...
Gift.
To barn.
Det tok oss et år å bare bli venner. Han måtte vite at jeg respekterte ham.
Jeg vet det ikke høres imponerende ut, men...
Han fortalte meg ting han aldri har fortalt noen andre.
Jeg også.
- Kommer han på besøk? - Nei.
Han er opptatt med familien. Han jobber hardt, noen ganger dobbelt.
Jeg sender ham brev.
Men...
Det er tre år siden nå.
Noen ganger lurer jeg på om han engang husker meg.
Vet du hva?
Jeg skal ikke lese i kveld.
Hva med å gå på kino?
Greit.
Hvor var vi?
Armando har blitt banket opp av gangsterne.
Ja, nettopp.
Noen landsbyboere bærer ham langt inn i skogen
der Johnny Desiderio ikke finner ham.
De tar ham med til et merkelig hus av stein med stråtak.
Hele stedet er dekket av jungelplanter.
Det er der Clemencia bor.
Hun er landsbyens eldste.
Hun er nesten blind, men hun ser alt.
Når Armando har sovnet,
forteller Clemencia Aurora om en grusom legende.
I århundrer hadde jungelens ville dyr
blitt gale av sult om vinteren.
De kom ned fra fjellene til landsbyen og drepte alle.
Folket ba Edderkoppkvinnen om hjelp.
En magisk skapning med et menneske til mor
og en allmektig skogsånd til far.
Hun tilbød dem beskyttelse
og ba bare om én ting i gjengjeld.
Én gang hvert tiende år
vil en kvinne fra landsbyen
forsake mannen hun elsker og ofre ham.
Du ble født en av de nettene.
Det betyr at du en dag må ofre noe selv.
Det forklarer så mye.
Hvorfor familien vår forlot landsbyen.
Hvorfor jeg ikke kan elske.
- Hun har kalt deg tilbake. - Ja.
Med sangen sin.
Når hun dukker opp, betyr det at noen er i ferd med å dø.
Snart vil jeg føle det
Snart en dag
Jeg skal få ham
Hvert øyeblikk nå
Jeg var åtte år gammel da jeg først så henne.
Du aner ikke hvor redd jeg var.
Jeg sov ikke på en uke. Har jeg sagt at Luna spiller begge rollene?
Mange ganger.
For et kunststykke!
Hva er galt?
Jenta er ferdig.
- Hvilken jente? - Meg, dummen! Magen min!
Må du kaste opp?
Nei, det er lenger ned. Kramper i lysken.
Pust.
- Maten var forgiftet. - Da hadde begge blitt syke.
Det er nervene mine. Jeg har vært anspent i hele dag.
- Tilkall hjelp! Jeg holder ikke ut! - Vakter!
Vær så snill.
Sov!
La smerten slippe taket.
Kom og finn meg
Hør min sang
God kveld. Hvordan har du hatt det?
Gå vekk. Du vet hvordan jeg har hatt det.
Jeg vil bare snakke.
Hvorfor er du redd?
Jeg har alltid vært redd for deg.
Men hvorfor?
Jeg vet ikke.
Det vil endre seg
En dag vil du se meg som din venn
Nei, aldri min venn!
Gå din vei!
-Men jeg er vakker -Ja, det er du
Og jeg er varm, snill og vennlig
Hvorfor liker du meg ikke?
Jeg vet ikke
En dag vil du forstå at jeg er din venn
-En dag vil du kysse meg -Aldri, aldri!
Gå vekk! Forsvinn!
En dag
Gir du etter
Det er klart
Det gjør alle menn
Ja, alle menn kysser meg
Det gjelder også deg
Du vil spre leppene mine
Og hvile dine der
Og dra fingrene
Gjennom mitt hår
Nytelsens stønn
Vil varme opp en kjølig natt
Når du kysser meg
Og du vil kysse meg
Men ikke nå
Ikke ennå
Ikke nå
- Hvordan føler du deg? - Jeg er fortsatt litt svimmel.
Hei! Se hva mer vi tok med til dere.
Faen ta dere!
Beklager, de har ikke gitt meg mat på tre dager.
Jeg driter i hva de har hatt i den.
Det føles feil om jeg ikke sier noe til deg.
Du savnet meg. Jeg vet det.
Jeg gikk gjennom tingene dine mens du var borte.
Jeg ville være sikker på at jeg kan stole på deg.
Kan du?
Jeg har vært en dritt som ikke har fortalt noe om meg selv.
Nå føler jeg at jeg skylder deg en tilståelse.
Her inne må vi dele alt likt, ikke sant?
Ok.
Marta er ikke med i bevegelsen.
Det var overraskende.
Hun sluttet etter at vi hadde møttes. Hun ville bare være sammen.
Hvordan er hun?
Hun kommer fra en rik familie.
Hun kjører en liten rød Mercedes.
- Det mener du ikke... - En 280 SL.
- Hun spiller til og med golf. - Hun høres guddommelig ut.
Har hun en bror?
Hun er alt jeg burde hate.
Jeg er en hykler.
Hva er det?
Hva er galt?
Jeg hadde rett. De forgifter oss.
- Jeg tilkaller vaktene. - Nei, nei!
Da gir de meg morfin og gjør meg avhengig.
Da mister man viljen til å stå imot.
- Du kan ikke holde ut smerten. - Jo, det kan jeg.
Bare hjelp meg å sette meg.
Ok, det går bra.
Det går bra.
Alt vil ordne seg.
Går det bra?
- Lov meg at du ikke lar dem ta meg. - Legen kan kanskje hjelpe deg.
- Lov meg det! - Ok.
Jeg lover.
- Å nei... - Hva er det?
Å nei...
Hva er det?
Jeg skammer meg sånn.
Jeg dreit på meg.
Ok. Det går bra.
- Det ordner seg. - Unnskyld.
- Det går bra. - Ok.
Nei, ikke bruk teppet!
- Du trenger det for å varme deg. - Du har rett.
Du skal få noe å tørke deg med.
- Nei, ikke skjorten din. - Det går bra. Jeg vasker den i morgen.
- Vær så snill. - Ok.
Valentín, la meg gjøre det.
La meg gjøre det, vær så snill.
La meg hjelpe.
Faen!
Takler du det?
Gi meg den andre.
Lekket det gjennom?
Underbuksen din fanget opp det meste.
Ok, forsiktig. Forsiktig.
- Forsiktig. - Ta sokken.
- Blir du ikke kvalm av dette? - Jeg ville ikke jobbet med det.
- Er den ren? - Ja.
- Arregui. - Hjelp meg.
Hva gjør dere der inne?
Hva tror du? Kan du gå nå?
Dere gjør meg kvalm.
Det var bra. Takk.
Molina, distraher meg fra smerten.
- Filmen. - Ja. Aurora.
- Hun er sexy. - Det er hun.
- Jeg vil knulle henne. - Og jeg vil være henne.
Ja, det er morsomt.
Når Armando har kommet seg, drar han tilbake til byen med Aurora.
De rekker akkurat karnevalet.
- Men det de ikke ser... - Vent! Jeg vil snakke med deg.
...er at noen forfølger dem.
Det er gode mennesker som er klare til å kjempe mot monsteret
som ødelegger livene deres.
Jeg kan ikke forlate dem nå.
Jeg vil at du skal bli hos meg.
Det som skjer i denne landsbyen, er ikke min sak.
Jeg vet ikke noe om det,
og jeg bryr meg enda mindre.
- Du er akkurat som Aurora. - Ikke gjør narr av meg.
- Jeg gjorde ikke det. - La Luna er så god i den scenen.
Hun sier: "Jeg er en kvinne som lever for kunst, kjærlighet og skjønnhet."
Men hun bare later som hun ikke bryr seg.
- Hun vil få Armando til å hate henne. - Forbannelsen.
Hun vil redde ham fra Edderkoppkvinnen.
Legg merke til at den som forfulgte dem, har hatt noe i Armandos drink.
Kunsten gjenspeiler livet.
Hvorfor føles det som om du finner på dette underveis?
Det er jeg troende til å gjøre.
Hei!
Unnskyld, jeg ber om unnskyldning.
Ta denne.
Her, ta min.
Jeg henter meg en ny.
Hun begynner å føle seg svimmel.
Stoffet begynner å virke.
Aurora åpner øynene. Vi er nå i drømmen hennes.
Hun vil fortsatt drive Armando vekk.
Så hun lurer ham inn på den snuskete klubben,
men den ser annerledes ut. Den er malt dyp rød.
En farge som oser av sex.
Det er som å være inni Auroras hode.
Snakk om psykologi.
Om det er krig, vil jeg ikke vite det
Inviterer du meg på tyrefekting Blir jeg ikke med
Men hvis du vil ha min oppmerksomhet
Så la oss elske
Gi meg kjærlighet, gi meg kyss
-Er det jordskjelv, vil jeg ikke se -Gi meg kyss, gi meg kjærlighet
-En pandemi er heller ikke for meg -Gi meg kyss, gi meg kjærlighet
Men om du vil at jeg Skal fortsette å se i din retning
La oss elske
Det er som å gi til de trengende
Og jeg er mer enn gjerne grådig
Kom igjen, chico, få opp farten
Og gi meg det jeg lengter etter
-Om det er brann, slukker jeg den ei -Gi meg kyss, gi meg kjærlighet
-Det er sant, du kan kalle meg feig -Gi meg kyss, gi meg kjærlighet
Men jeg vil kun ha skjønnhet
- Så gi meg, gi meg... - Klemmer
- Gi meg, gi meg... - Kos
- Gi meg, gi meg... - Lepper
- Gi meg, gi meg... - Kyss
Ikke lag mer trøbbel
La oss
Elske
Gi meg kjærlighet
- Kom igjen, gutter! - Gi meg kyss
- Ta den! - Gi meg kjærlighet
Gi meg kjærlighet
Gi meg kyss
Gi meg kjærlighet
Kyss
Når Armando er borte, blir Auroras drøm til et mareritt.
Jeg stikker fingrene ned i halsen din. Ikke bit meg.
Er du syk, Arregui?
Vi kan ta deg med til sykestuen.
Jeg vet ikke hva du snakker om. Han har det bra.
Jeg har det bra. Bare bra.
For noe jævla pissprat!
Har de tatt meg?
Nei.
Du er fortsatt med meg.
Jeg fryser.
Hvor er jeg?
I en film.
Du har livlig fantasi.
Takk.
For livlig.
Det er umulig.
Du er en god mann.
Hun er borte.
Du er trygg.
Gudskjelov at du er trygg.
Kilder i kongresspalasset har bekreftet at det er sprekker i koalisjonen.
Fredelige demonstrasjoner har blitt voldelige,
noe som har ført til at myndighetene innfører portforbud fra klokken 18.00.
Du hadde én oppgave, å få ham til sykestuen!
- Du klarte ikke engang det! - Er det min feil at han er hard som stål?
- Vet du hva som foregår der ute? - Jeg vet ingenting om politikk.
Arreguis gruppe er forbindelsen mellom forræderne i regjeringen
og udyrene som protesterer!
Hvis vi ikke avslører dem, kan det bryte ut borgerkrig!
- Han begynner å åpne seg. Jeg føler det. - Molina, vet du hva?
Jeg driter i hva du føler.
Få vekk denne homsen!
Valentín har øyne overalt. Han vil lure på hvorfor jeg var her.
- Si at moren din kom på besøk. - Det kjøper han ikke.
Han vet at hun alltid har med mat til meg.
Ok, vi skal ordne noen matvarer. Hva pleier hun å ta med?
Skynd deg.
Jo, jeg sa til ham at moren min er flink til å lage mat, så...
To kyllinger fra Veaugirards på Avenida
og deres ovnspoteter som er bløtlagt i melk. Og guavapasta.
To esker te, frokost-te og kamille. Og kondensert melk.
- Vent litt. - Jeg kan snakke saktere, hvis du vil.
En boks fersken og to såper. Suavissimo, badestørrelse.
To bokser suppe, en boks ansjos, madeirakake med kirsebær og...
...den siste utgaven av Vogue.
Moren din?
Ja, hun føler seg bedre. Og se hva annet hun tok med til oss.
Nei, det er til deg, min venn.
Hold kjeft! Det er to kyllinger! Én hver.
- Nei, det er ikke greit. - Jeg gjør ikke dette for deg.
Jeg orker ikke opprøret i magen din en dag til.
- Greit. - Bra, da er det avgjort.
Molina?
Er det greit om jeg tar et kyllinglår med en gang?
Jeg hadde tenkt meg noe mer høytidelig.
Jeg er ikke så flink til å si dette, men takk skal du ha.
Flaks for deg at du har en husmor som cellekamerat.
Du kunne endt opp med en homse.
Ikke bare for maten.
Takk for at du passet på meg.
Du hjalp meg. Jeg hadde nok dødd om det ikke var for deg.
Vil du ha den siste poteten? Gap opp.
Ikke si noe til moren din, men jeg tror jeg nettopp kom.
Nå holder det for deg. Ikke noe mer.
- Jeg tar disse. - Takk.
Vet du hva som ville toppet dette?
- La meg gjette. Aurora. - Nei.
Jeg føler ikke for å flykte i kveld. Jeg vil bli her.
- Og gjøre hva da? - Høre på deg.
Kom igjen, jeg er lei av min egen stemme.
- Jeg vil at du skal snakke. - Om hva da?
Hva som helst.
Ok.
Greit.
Du har hundrevis av filmer. Jeg har én.
Og den har bare én scene.
Du vet parken rett overfor rådhuset?
Se for deg tusenvis av mennesker samlet for å høre Alberto Golizar.
Jeg var bare 15.
Men jeg visste allerede om de ulovlige arrestasjonene,
dødsskvadronene og at tusenvis av mennesker hadde forsvunnet.
Golizar ba folk fortelle historiene sine.
Av en eller annen grunn pekte han på søsteren min og meg.
Kanskje fordi vi så så sultne ut.
"Fortell oss! Fortell oss om hjemmet landet vårt har gitt dere!"
"Hjemmet vårt?" sa jeg.
"Hjemmet vårt er laget av leire, blikkplater og sammenspikrede pappesker."
Da jeg sa det, ble det helt stille i parken.
Alle ville høre historien vår.
Jeg kommer aldri til å glemme min søsters ansikt.
En 14 år gammel jente
som ble sett for første gang i sitt liv.
Når du føler det sånn,
tror du ikke at personen ved siden av deg skjuler et maskingevær
og venter på ordre om å åpne ild.
Da det var over,
var 47 mennesker døde.
To av dem var barn.
En av dem var søsteren min.
Arregui, gode nyheter!
Professoren ville ikke si noe, men den dårlige nyheten er...
Stakkars mann. Han har sikret seg sin plass i himmelen.
La det bare gå fort når min tid kommer.
Ikke si det. Ikke tenk tanken engang!
Professoren hadde en fremtredende rolle i bevegelsen.
- Med kontakter høyt oppe i regimet. - Ikke si det.
- Inkludert en av generalene. - Jeg vil ikke vite det!
Du har rett.
Beklager.
Kan jeg diktere et brev til deg?
Jeg prøvde å skrive det selv, men bokstavene bare svømte rundt.
Ja vel.
Her.
"Kjære Marta.
Jeg skriver fordi jeg er redd for at alt kan ende her.
At jeg ikke har oppnådd noe i livet.
Noen ganger sier jeg til meg selv
at jeg tok en del av deg med meg, og at jeg ikke har mistet den.
Men så innser jeg...
...at det bare er meg...
...helt alene i denne cellen.
Jeg kan ikke vaske meg, for jeg er syk
og jeg er redd det iskalde vannet vil gi meg lungebetennelse."
- Vent. - Hva er det?
Du har helt rett. Det iskalde vannet kan drepe deg,
men vi kan gjøre deg ren likevel.
Jeg kan bruke varmtvannet til teen og to håndklær.
Ett med såpe og det andre med varmtvann til å tørke av.
- Da ville det slutte å klø. - Selvsagt.
Hele tiden jeg var sammen med Marta,
sa jeg aldri: "Jeg elsker deg."
Aldri.
Det er et forferdelig ord.
Jeg vil ikke dø, Molina.
Jeg vil bli en feit, gammel mann
og få et dusin barnebarn.
Gi meg hånden din.
Som jeg sa...
En lekk kran.
Molina.
Se på skyggene som lyset kaster på veggen.
Har du aldri lagt merke til dem før?
Aldri.
Jeg ser alltid på dem.
Det får tiden til å gå.
Siste sjanse, Molina.
Har du noe å fortelle meg?
Fange nummer 31452, Santiago Ventura.
Etter nøye overveielse har komiteen bestemt seg for å ikke benåde deg.
Anmodningen er avslått.
Luis Molina.
Så du skal ikke fortelle meg hva som skjedde under høringen?
Det gikk greit, sa jeg.
Så det gikk bra?
Nei, det gikk elendig.
- Nektet de deg prøveløslatelse? - Nei. Ikke ennå, i hvert fall.
De sa at når en avgjørelse er under behandling,
blir den innsatte flyttet til en annen avdeling.
Jeg skal flyttes i slutten av uken.
Og jeg kommer ikke tilbake.
Armando ankommer Auroras suite
og ser at bagasjen hennes er pakket.
Han ser ut av vinduet.
I kveld skjer det.
Edderkoppkvinnen vil ha et kyss.
Armando vil fortelle Aurora hva han føler, men han kan ikke.
Jeg kunne ikke la deg dra uten å si farvel.
- Farvel, Armando. - Det er så forferdelig.
To mennesker som ikke kan innrømme at de er forelsket.
- Er alt klart? - Ja
Armando.
Kendall.
Armando, du må vekk herfra. Johnny og mennene hans er på vei.
- Hvem avslørte hvor jeg var? - Det er uviktig.
De kommer til å drepe deg!
La dem komme.
Livet mitt er uansett over.
Tullprat!
Nå har du jo Paulina.
Armando vil ikke ha meg.
Han elsker deg. Vet du det ikke?
Er dette sant, Armando?
Andre kan lure meg
Men aldri du
Forlede meg og så forlate meg
Men aldri du
Noen andre ville tatt tilliten min
Og gitt den en knekk
Men for deg er det umulig
Å gjøre noe sånt
Andre elskere ville fortalt en hvit løgn
Si "for alltid"
Når de mener "adjø"
Men nei
Aldri
Aldri du
Dette endrer ingenting, Aurora.
Du har fortsatt et blad å gi ut, en tidsfrist å overholde. Vi må dra.
Jeg kan ikke, Kendall.
Prøv å forstå.
Det er ikke bare fordi jeg elsker Armando,
men fordi han fikk meg til å se ting gjennom hans øyne.
Disse folkene trenger vår hjelp.
Husk at jeg er en av dem.
- Men... - Ikke si et ord til, Kendall.
Jeg vet at det var du som forrådte oss.
Jeg er lei for det.
Jeg ville ikke miste deg.
Så overraskende.
Regel nummer én:
Stol aldri på en skaphomse.
Nå har Aurora bare dårlige valgmuligheter.
- Dra til Clemencia. Hun beskytter deg. - Nei, ikke jungelen!
- Ta bilen min. - Kom igjen.
Kom igjen!
Vær så snill, Armando, vi må stoppe.
Hun har lokket oss inn i nettet sitt.
Hør på meg! Hun dreper deg!
Aurora og Armando blir forfulgt,
men det er ikke Desiderio.
Hva er galt?
Du...
Ikke gjør det.
Jeg er så sliten, Valentín.
Jeg er lei av å lide.
Det gjør vondt inni meg.
Hvor?
I brystet mitt.
Og i halsen min.
Her?
Ja.
For en lettelse...
Hva da?
Å bry seg om noen igjen.
Kan jeg...
Kan jeg ta på deg også?
Ja.
Legg deg ned.
Kom igjen.
Nærmere veggen.
Huden din...
Den er så glatt.
- Liker du den? - Ja...
Ja!
Er du våken?
Ja.
Det skjedde noe rart med meg i går kveld.
Det kan man godt si.
Da du var med meg,
var det som om jeg ikke var meg selv lenger.
Jeg følte meg som deg.
Men så, da du gikk tilbake til sengen din,
var jeg ikke deg heller.
Og jeg var fortsatt ikke meg.
Jeg var en annen.
Ikke en mann, ikke en kvinne.
Jeg var ingenting...
...og alt.
Det var som å være...
Trygg.
Nettopp.
Hvordan visste du det?
Jeg følte det samme.
Marcuse skrev om dette. Kjønn som sosial konstruksjon.
Valentín, vær så snill, ingen teorier i dag.
Noen ting kan ikke uttrykkes med ord.
Du har rett. Beklager.
Dessuten føler jeg meg bra, så jeg vil ikke ødelegge det.
Vet du hva det beste med å være lykkelig er?
Du tror du aldri vil bli ulykkelig igjen.
Molina!
Prøveløslatelsen din er innvilget etter min anbefaling.
Jeg må bare signere den.
Hva skal jeg gjøre, Molina?
Takk.
Moren min blir så glad.
Du blir løslatt i ettermiddag klokken tre.
I dag? Men han kan fortsatt snakke.
Kan dere tro denne homsen? Han liker fengselet så godt at han vil bli.
Gå og pakk sakene dine.
Og husk, Molina...
Hva enn du tror du så her,
er det ingen som bryr seg.
Og ikke rot mer med gutter!
- Er du sikker på dette? - Før eller senere leder han oss til dem.
Når alt kommer til alt,
er han en forelsket kvinne.
Ikke vær lei deg. Jeg er ikke det.
Jeg er glad på dine vegne.
Nå kan du starte et nytt liv, bli med i en politisk gruppe
og demonstrere med dine homofile brødre.
Beklager, Valentín. Det er for sent for meg å bli revolusjonær.
Men du overlevde på et sted ingen kommer ut fra i live.
Ikke si at det ikke har forandret deg.
Det smerter meg å måtte forlate deg alene i cellen her
uten noen til å ta seg av deg.
Jeg skal komme meg ut herfra. Jeg nekter å dø som professoren
uten å videreformidle informasjonen jeg har. Det gjør jeg ikke.
Valentín!
Jeg vil be deg om en avskjedsgave.
Noe vi ikke gjorde.
Selv om vi gjorde verre ting.
Et kyss.
Det stemmer.
Vi kysset aldri.
Vil du ha det nå?
Men...
Vi har ikke mye tid.
Og vi må fortsatt bli ferdig med filmen.
Akkurat.
Kom hit.
Før eller senere, hvor enn du er
På soverommet, i stua eller på gata
Uansett hvor du drar
Sørger hun for at du får hennes kyss
Før eller senere, dag eller natt
Når de røde lysene flakker, kommer hun inn
Gardinene vil danse og ilden vil sprake
Hun kysser deg nå
Månelyset forsvinner
Tåken ligger tett
Øynene hennes brenner
Du vil bare vekk Men hun spinner sitt nett
Her kommer Edderkoppkvinnen
Med sin fløyelscape
Du kan skrike
Men det nytter ikke å rømme
Før eller senere vil du få en hjertevenn
Som kan lære deg å leve og elske igjen
En kjærlighet som senere blir forgiftet
Av hennes kyss
Før eller senere vil du lykkes
Undersåttene dine vil alltid si "ja!"
Men makten din svekkes og alt blir tyst
Når du blir kysset
Månelyset forsvinner
Tåken ligger tett
Øynene hennes brenner
Du vil bare vekk Men hun spinner sitt nett
Her kommer Edderkoppkvinnen
Med sin fløyelscape
Du kan løpe Du kan skrike
Du gjemme deg
Men det nytter ikke å rømme
Deg?
Jeg ville sørge for at dere var trygge.
Vær så snill, jeg har ventet hele livet på å finne kjærligheten,
og nå som jeg har den, ber du meg gi slipp på den.
Tar du Armando, dreper du meg også!
Nei!
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
- Så forbannelsen ble brutt. - Nei, den ble oppfylt.
Aurora elsket Kendall, bare på en annen måte.
- For en vending! - Syns du?
Homsene dør alltid i Hollywood-filmer.
- Som regel tar de sitt eget liv. - Han ofret livet sitt for en sak.
Takket være hans offer vil landsbyen bli beskyttet.
Nei.
Han døde for kjærligheten.
Aurora innså hvem Edderkoppkvinnen virkelig var:
Hennes største fiende.
Og hennes beste venn.
Hun er døden og livet.
Hun reddet en hel landsby og ba om så lite i gjengjeld.
Bare et kyss.
Gjennom tårene begynte Aurora å smile.
Det fins en lykke for hver og en av oss.
Livet er godt,
og det gode er kjærlighet.
Hennes navn er Aurora
En ekte Hollywood-slutt.
Jeg sa det ikke akkurat var Citizen Kane.
Kall det kitsch eller camp, jeg bryr meg ikke. Jeg elsker det.
Da jeg var med direktøren,
fikk jeg følelsen av at han var redd.
Ja...
Ting skjer fort.
Hvis jeg viderefører informasjonen din,
vil det gå enda fortere?
Kanskje.
Kanskje du slipper ut en dag.
Fange 57884, Luis Molina, kommer ut!
Jeg gjør alt du ber meg om.
På tide å dra, Molina.
Takk.
- Så du ikke glemmer meg. - Det gjør jeg ikke.
Jeg vil savne deg, Molinita.
Rød er din farge.
Og det har den alltid vært.
Mamma.
Luis?
Drømmer jeg?
Nei, mamma.
Det er meg.
Jeg er hjemme.
Hei.
Revolusjon.
Det er bare radikale og pyser. En gjeng bortskjemte snørrunger.
Styrte generalene? Glem det. De kommer til å bli knust.
Blodet deres vil flyte i gatene.
Bare vent og se.
En skål, om dere tillater meg.
For kjære tante Chicha
og for kjærligheten og omsorgen hun har vist sin elskede søster.
- For Chicha. - For Chicha!
Ring igjen i morgen, klokken to.
Gabriel!
- Hallo. - Hei.
Jeg kan ikke bli lenge. Dette er vår travleste tid på dagen.
Du ser godt ut.
Hvordan går det?
Og familien?
Fint. Bare bra.
- Fikk du brevene mine? - Ja.
Jeg håper de ikke var trop, som franskmennene ville sagt. For mye.
Nei da, jeg satte veldig pris på dem.
Men du skrev ikke tilbake.
Jeg har hatt det travelt.
Med familien, antar jeg.
Doble skift på jobben.
Tenkte du noensinne på meg?
- Jeg bør nok gå nå. - For jeg tenkte på deg.
Veldig mye.
At du ga meg akkurat nok til å beholde interessen min.
Men ikke noe mer enn det.
Jeg er lei for det, Luis.
- Jeg er alminnelig. Jeg forstår ikke... - Jo, det gjør du.
Du forstår veldig godt.
Du lot meg beundre deg,
og du nøt det.
Men det sa du aldri til meg.
Ikke takket du meg heller.
Vær så snill. Ikke kom hit igjen.
Jeg pleide å vinke til deg hver dag.
Ja?
Professoren hilser.
Jeg er så glad i deg, mamma. Hvis jeg ikke er hjemme igjen
når du leser dette, betyr det at jeg har blitt arrestert.
Men denne gangen for noe mye mer alvorlig.
Forsvinner jeg, så vet jeg at tante Chicha er der for deg.
Da jeg havnet i fengsel,
trodde jeg at livet mitt var over, men det hadde så vidt begynt.
Jeg lærte om verdighet på det særdeles uverdige stedet.
Jeg trodde ingenting ville endre seg for meg,
og det fikk meg til å synes synd på meg selv.
Én billett, takk.
Men jeg kan ikke leve sånn lenger.
Takk.
Kom igjen!
Vær forsiktig! Trekk unna!
Trekk unna. Vær så snill, hold avstand.
- Vi må stikke. - Hva?
Nå!
Fort!
Stopp!
Stå stille!
- Ikke rør deg! - Ikke skyt ham!
Vi trenger ham i live.
Kom igjen!
- Skynd deg! - Stopp!
Skynd deg!
Kom igjen!
Nei!
Kjør!
Optimistiske slutter
Lidenskapelige romanser
Kjekke, muskuløse helter Som tar sjanser med dødsforakt
Men det er kun på film
Anstendige jomfruer
Føyer seg så lydig
Utfordrer modig skurken
Rak i ryggen og med trass
Men det er kun på film
Marmorgulv å gli på
Karuseller å kjøre på
Sensuelle jenter Danser sin forførende dans
Jeg forsto da jeg ble eldre
Og livet ble mye kaldere
Til min store sorg
At det ikke ekte var
-Så jeg sprayer på parfyme -Sprayer på parfyme
-Tar på meg litt pudder -Tar på meg litt pudder
Med ett låter det dempede Strykeorkesteret høyere igjen
Selv om jeg visste bedre Fortsatte jeg å late
Som om jeg var på kino
Men alt endret seg da jeg møtte deg
Du forandret livet mitt
Alt forandret seg da jeg møtte deg
Med ett er verden
Blitt fargerik igjen
Og da prinsessen lå for døden
Løftet hun sitt vakre hode
Idet hennes elsker knelte ved hennes side
Sa hun disse ord
Hun så inn i hans varme, brune øyne
Og ropte:
"Viva la guerra!"
"Viva la revolución!"
"Viva hva enn det måtte være!"
Nei!
Hennes navn var Molina
ARGENTINAS MILITÆRREGIME FALT I OKTOBER 1983
TUSENVIS AV STUDENTER, JOURNALISTER, KUNSTNERE OG AKTIVISTER BLE LØSLATT
Vi klarte det, min elskede.
Vi klarte det.
Tekst: Ingvild Andersen www.junefirst.tv
SLUTT