Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Mine damer og herrer, byd velkommen til
Kumail Nanjiani!
Hej!
Ja.
Hej!
Ja!
Tak, tak.
Tak.
Hvordan går det, Chicago?
Jeg kom ud, og... jeg græd næsten, da I jublede.
Det er ikke... Jeg blev overvældet. Tak.
I er så vidunderlige.
Det betyder så meget for mig, at I er her i aften.
Jeg vil forklare en ting.
Jeg vil sikre mig, at I ved, at jeg startede som standupkomiker
her i Chicago.
Det gjorde jeg.
Jeg begyndte med standup i Chicago
og gjorde det i mange år.
Jeg stoppede i ti år,
og nu er jeg begyndt på standup igen.
Det er vigtigt for mig,
at I forstår, at jeg ikke er skuespiller,
der siger: "Nu laver jeg standup."
Jeg vil hellere have, at I tror, jeg opfandt COVID.
Og I skal ikke have det underligt med musklerne.
Jeg ved, at nogle har det underligt.
Lad være med det.
Det er ligesom...
Nogle mennesker bliver bange. Vær ikke bange.
De kan ikke gøre jer noget.
Det er dekorative muskler.
De har aldrig været i kamp.
Det her er det tætteste, jeg har været på en kamp.
For flere år siden, da jeg boede i Brooklyn.
Jeg prøvede at finde en p-plads i min kones bil.
Jeg fandt endelig en.
Jeg trak ind, en anden fyr trak ind,
og så skændtes vi.
Jeg sagde: "Fuck dig."
Han steg ud af bilen,
begyndte at gå mod mig og sagde: "Hvad sagde du?"
Og jeg sagde: "Jeg sagde undskyld!"
Det er det tætteste, jeg har været på at slås.
Jeg har aldrig været i slåskamp, fordi jeg er så god til at undskylde.
Jeg elsker at være tilbage i Chicago. Meget har ændret sig.
Marihuana er lovligt her nu.
Jeg starter kontroversielt.
Jeg tror, det var en fejl at legalisere marihuana.
Okay, vent lige.
Showet er ikke slut endnu. Jeg har en pointe.
Forresten, kan nogen huske, hvordan det var
at købe marihuana, før det blev lovligt?
Man skulle hjem til en fyr.
Man skulle lade, som om man var venner med en fyr.
Man skulle se lidt af The Matrix med ham.
Man skulle klappe hans leguan. Det var et fucking mareridt.
Og hvad gjorde du så, efter du købte hash af ham?
Røg.
Ja, røg med ham!
Hvad? Nej!
Du har så meget, jeg har så lidt.
Hvorfor skal jeg give noget af det tilbage gratis?
Man gør det ikke andre steder, på en restaurant, til tjeneren,
man siger ikke: "Okay, her er en bid af min burger."
Lad mig forklare, hvad jeg mener, okay?
Jeg synes, marihuana bør afkriminaliseres.
- Jeg synes ikke, folk skal... Ja. - Ja.
Jeg synes ikke, folk skal i fængsel for besiddelse.
Folk, der er i fængsel for marihuanabesiddelse, bør løslades.
Jeg synes, det er latterligt.
Jeg synes bare ikke, det skal være 100 procent lovligt.
Jeg føler, jeg burde bryde loven lidt
for at få den følelse, jeg har, når jeg er høj.
I får et eksempel.
For nylig var min kone og jeg i det nordlige Californien.
Vi skulle på date på en dejlig restaurant,
og jeg havde taget THC-slik.
Og forresten, nu hvor hash er lovligt,
er de meget bedre, fordi der er et nummer på æsken,
der viser, hvor skæv du kan blive.
I gamle dage var det altid et mystisk eventyr.
Nogle prøvede bare at bevise noget.
Jeg husker, da jeg boede her, var der en gammel dame,
der gik på barer og solgte hashmuffins.
Og jeg købte engang en hashmuffin af hende.
Og jeg spiste den, og hun sagde: "Spiste du det hele?"
"Du er nødt til at gå hjem lige nu."
Og så lå jeg vågen i sengen i tre dage
og tænkte på alle de e-mails, jeg havde sendt de sidste fem år.
Så det er meget bedre nu.
Vi var på date, jeg havde spist slikket og var mega skæv,
men jeg kendte nummeret på æsken, så jeg følte mig tryg.
Så vi gik ud og satte os udenfor.
Der er smukke bjerge, solen skinner mig i øjnene,
og jeg stirrer bare på den...
Jeg er så høj, jeg tænker: "Du er høj, jeg er høj."
"Samme ord, to betydninger."
Tjeneren kommer og siger: "Lige nu er solen i dine øjne."
Og jeg siger: "Ja, det siger du ikke."
Han sagde: "Lige nu er solen i dine øjne,
men når den begynder at gå ned, vil I kunne nyde
den smukkeste solnedgang i Californien."
Og jeg kiggede på manden, mega skæv,
og jeg tænkte: "Vil solen gå ned bag bjergene..."
"Eller foran bjergene?"
Det burde være lidt ulovligt.
Jeg burde bryde loven lidt for at glemme,
hvordan solen fungerer.
Jeg tænkte oprigtigt: "Jeg har aldrig været her, så..."
"Jeg ved ikke, hvordan I gør tingene her."
"Jeg ved ikke, om I har solnedgangen bag bjergene
eller foran bjergene."
"Men hvis det er foran, vil jeg gerne have en ny plads."
Jeg har været til koncerter for nylig. Jeg elsker koncerter.
Jeg elsker livemusik. Det er en af mine yndlingsting.
Det er magi for mig. Og jeg elsker...
Jeg elsker at tage til koncerter.
Jeg skal sige jer, hvad jeg hader, og det sker til alle koncerter.
Jeg hader ekstranummeret.
Jeg hader det hele.
Lad ikke, som om I går.
Bliv herude, spil alle sangene i træk.
Det er sent. Jeg skal på arbejde i morgen.
Bliv herude, spil alle sangene i træk.
Hvor skrøbeligt er dit ego, siden vi skal klappe for dig,
før du afslutter koncerten, som vi allerede har betalt for?
Vi har klappet for dig hele aftenen.
Hvad vil fylde hullet i jeres sjæle, musikere?
Få os ikke til at spille med på jeres fjollede spil.
De siger: "Okay, showet er slut.
Vi går uden at spille vores tre største sange."
"Åh, nej!"
"Jeg kan ikke tro, at Eagles gik uden at spille Hotel California."
"Og Desperado!"
"Og Hotel California."
Jeg kender ikke deres musik.
Jeg så et show for nylig. Det gjorde mig så vred!
Da de lod, som om de gik før ekstranummeret,
efterlod guitaristen sin telefon derude.
Tag den med dig!
Lad i det mindste, som om du er ved at gå.
Hvis du skal gøre det, så gør det ordentligt.
Tænd lyset, åbn dørene, insister på, at koncerten er slut.
Og når alle går, så kom ud og spil tre sange mere.
Få alle til at aflyse deres Uber-ture.
Chicago, I er så vidunderlige.
Må jeg tale om noget,
der er svært for mig at tale om?
Er det okay? Har jeg jeres tilladelse?
Ja? Okay, godt.
Jeg har en kat. Hun hedder Bagel.
Jeg kalder hende Everything Bagel, fordi hun betyder alt for mig.
Jeg ved det godt.
Jeg fortæller det...
For at illustrere, hvor ulækker min kærlighed til hende er.
Jeg elsker hende for meget. Hun er for vigtig for mig.
Jeg er bange for min kærlighed. Hun er hele mit hjerte.
Nogle gange kysser jeg hende så meget,
at jeg putter hele ansigtet i min mund.
Jeg ville ønske, jeg kunne spise hende og stadig have hende i nærheden.
Trump havde ret om indvandrere.
Jeg ville ønske, jeg kunne spise hende og så føde hende,
for det er, hvad ægte kærlighed er.
Jeg har så mange navne til hende, Bagel, Bages, Little Baby Bages.
Og for nylig ud af det blå: Søde Kristne Pige.
Jeg ved ikke, hvor det kom fra.
Jeg indså det ikke engang. Min kone tog mig i det.
"Kalder du vores kat Søde Kristne Pige?"
Det giver ingen mening, for jeg er ikke kristen.
Og hun er ikke kristen.
Men hun tror, der findes et eller andet.
Hun er "spirituel."
Skide Hollywood-katte. Irriterende.
Bagel er lige blevet 16.
Det har jeg ikke brug for.
Jeg elsker ikke den reaktion.
Jeg forstår, hvordan tid fungerer, okay?
Det går ikke med mennesker. "Min bedstemor er lige fyldt 90."
Jeg ved godt, at 16 er en høj alder for en kat.
Det sneg sig ind på mig. Jeg husker, da hun var otte,
da Little Baby Bagel var otte.
Jeg tog hende til dyrlægen,
og dyrlægen sagde: "Det med ældre katte..."
Og jeg tænkte: "Hvad mener du med 'ældre'?"
"Det er en lille baby. Se hende!"
"Det er en lille baby!"
"Skriv 'baby' i din dumme formular."
"Jeg har et spørgsmål til dig. Er du idiot?"
Tag en laserpointer frem. "Opfører en voksen sig sådan?"
"Skriv 'baby'."
Hendes alder sneg sig ind på mig, for der er jo ikke milepæle,
der markerer tidens gang hos katte.
De går ikke i skole, lærer at køre bil eller bliver gift.
Nej. Jeg fik Bagel, da hun var så lille.
Et par måneder senere var hun så stor.
Og siden da har hun lignet sig selv.
Og lært nul nye ting.
Så hendes alder sneg sig ind på mig.
Sidste år var jeg i London og arbejdede i fire måneder,
og jeg tog Bagel med, fordi jeg ikke kan leve uden hende.
Og Little Baby Bagel begyndte at få nogle helbredsproblemer. Ja.
Og vi måtte tage hende til dyrlægen en masse gange.
Vi måtte tage en masse forskellige prøver. Hun måtte blive på hospitalet natten over.
Det var forfærdeligt. Ja.
Så havde vi endelig det sidste møde med dyrlægen,
da de fandt ud af, hvad der var galt med Bagel.
Vi går ind, og der står en britisk dyrlæge
med et meget alvorligt udtryk i ansigtet.
Og han siger: "Din kat har et forstørret hjerte."
Og jeg sagde: "Ja, jeg ved, hun har et stort hjerte."
"Når jeg er trist, kan hun føle det,
som om hun er synsk, og hun lægger sit ansigt her og spinder,
og så får jeg det bedre."
Og han siger: "Nej, hos katte er et stort hjerte slemt."
Og jeg sagde: "Okay."
"Hvilken hjertestørrelse er god så?"
Og han sagde: "Et hjerte i normal størrelse."
Jeg vidste, at mødet ikke var gået godt,
for det første jeg gjorde, da jeg kom hjem, var at google:
"Er dyrlæger overhovedet rigtige læger?"
Det er de.
De går jo i skole for det og det hele.
Og menneskelæger tager sig af menneskekroppen,
mens dyrlæger tager sig af alle andre kroppe på Jorden!
Man kan komme med en leguan eller en påfugl,
og de siger bare: "Okay, lad os se, hvad der foregår inde i den."
"Jeg håber, den har et hjerte, ellers er jeg på bar bund."
Tilbage til mødet.
Han giver os den her nyhed, og det er ikke gode nyheder.
Jeg ved ikke, hvad mit ansigt gjorde,
men den britiske fyr blev virkelig akavet.
Han begyndte at gå baglæns,
og ledte efter et eller andet, som han ikke kunne finde.
Og til sidst fandt han...
Kender I det slagterpapir, lægerne har, som de får jer til at sidde på?
Det der tynde og virkelig larmende stykke papir?
Man kunne næsten se igennem det.
Det er det samme materiale som engangs-toiletsædebetræk på fly.
Han river et hjørne af det og giver det til mig.
Og jeg tænker: "Hvorfor giver han det til mig?
Han tror, jeg græder."
Og jeg siger til ham: "Jeg vil ikke..." Og før jeg når at tale færdig,
triller tårerne ned.
Nu prøver jeg at tørre mine tårer med det.
Og det absorberer intet.
Jeg flytter bare tårerne rundt i mit ansigt.
Jeg har tårer på panden, hvilket er en ny fornemmelse.
Og det var så akavet, at han så mig græde,
fordi han er brite, og følelser er ikke...
Slut på sætningen.
Så nu giver han os fem piller,
og han siger: "Giv dem til din kat hver dag."
Og jeg tænker: "Hvordan foreslår du, jeg gør det?"
"Du ved jo, hvordan katte er så berømt medgørlige
og altid gør, hvad man beder dem om."
Og han siger: "Bare put den i hendes mad, så spiser hun den."
Hvilket selvfølgelig ikke virker!
Forestil dig, at du er på en restaurant,
og der er fem piller i din spaghetti.
Du ville sige: "Fuck den her restaurant."
"Jeg går. Men min ryg gør ikke ondt mere."
Har nogen her skullet medicinere en kat?
Det er så svært, ikke?
Hvis dit liv er for let, så mediciner en kat.
Faktisk, i den nyeste Saw-film, er en af udfordringerne,
at de skal medicinere en kat.
Alle dør.
Undtagen katten. Katten er stadig i live.
Så pillerne i maden virker ikke.
Så de gav os... Dem, der har prøvet det, ved det.
Det er en slags plastiksprøjte.
Men i stedet for en nål for enden, er der et hul,
og man putter pillen i hullet.
Man skal åbne hendes mund og skyde pillen ind
i hendes lille babyhals.
Hvilket skaber et problem.
Jeg kan ikke få hendes mund op.
Jeg ved ikke hvordan.
Jeg er så meget større end hende.
Jeg ved ikke, hvordan hun har trænet sine kæbemuskler.
Jeg ved ikke, om hun har lavet Tae Bo
eller en nyere træningsform.
Hun laver P90X.
Hun laver Purr 90X. Purr 90X?
Hun laver Meow Bo. Forestil jer det, en lille kat?
Min terapeut siger, jeg bruger ordspil, når det bliver følelsesmæssigt svært.
Det må være katastrofalt, for hun havde ret.
Okay.
Jeg går ud og skammer mig efter showet.
Det fungerer ikke. Så vi er i London.
Vi finder et fransk produkt. En pille-voks.
Det er en slimet ting, og man lægger pillen i midten
og folder slimet rundt om, så de ikke kan smage den,
og de spiser det hele.
Og kender man det ikke, så ligner det modellervoks
og lugter som kloakken under en Buffalo Wild Wings.
Og Bagel elsker det!
Hun kan ikke få nok af det!
Og det produkt, hun kan lide...
Vi var i London, det var et fransk produkt.
Og navnet på produktet, hun elsker,
var EasyPill Giver Cat.
De tastede bare noget lort ind i Google Translate og sagde:
"Lad os bare bruge det."
"Ingen omskrivning påkrævet."
"AI leverer igen."
EasyPill Giver Cat.
EasyPill, Giver Cat.
EasyPill, et ord. EasyPill, som ikke er et ord.
EasyPill Giver Cat.
Hun er ikke en givende kat, hun er en modtagende kat.
Jeg har noter.
Men Bagel elskede det så meget, at da vi fløj hjem til LA,
havde vi kufferter fulde af EasyPill Giver Cat med.
Vi giver hende det i LA, og hun siger: "Nej, det er min europæiske mad."
"Det spiser jeg ikke derhjemme. Jeg er på kur."
Så tager vi hende med til dyrlægen i LA,
og han giver os denne salve,
som man kan gnide i hendes øre, og som gør præcis det samme.
"Hvorfor begyndte du ikke med det? Opfandt du det i sidste uge?"
"Fortæl de europæiske dyrlæger om det."
Så det er mit råd til jer.
Hvis I skal medicinere en kat,
så gå direkte til salven, som I kan gnide i øret på den.
Men før I gør det, prøv EasyPill Giver Cat.
Jeg sælger hele kasser efter showet.
Jeg får nattetanker.
Får I nattetanker? Ja. Kender I det?
Når I ligger i sengen om natten og ikke kan sove,
og hjernen siger: "Her en ny bekymring."
"Det havde du ikke tænkt på? Det er, fordi du er lidt dum."
"Og alle dine venner ved det."
Nattetanker er som dagtanker, bortset fra at de hader dig.
Mens solen er fremme, har jeg al selvtillid i verden,
men om natten kommer spørgsmålenes time.
Hver nat skal jeg afsætte en time.
Hver nat mellem kl. 3.00 og 5.00,
en time hver nat,
hvor de gode dele af min hjerne sover,
og de dårlige dele er kommet ud for at lege.
Så jeg vil læse mine seneste nattetanker.
Det er ægte, ordrette tanker,
der har holdt mig vågen om natten, okay?
"Nattetanker."
"Den e-mail, jeg sendte tidligere i dag."
'Tak, fordi du kontaktede mig. Godt at høre fra dig.'
Skulle jeg have sagt: 'Fantastisk at høre fra dig'?"
"Jeg burde skrive til dem nu og gøre det klart."
"De kan se, at det betyder meget, fordi jeg sender en mail klokken 04.17."
"Kan du huske vaskebjørnen, der kom hjem til dig hver dag,
og så en dag holdt den op med at komme?"
"Gad vide, om jeg gjorde den ked af det."
"Er Big Bird en kylling?"
Den her holder mig virkelig vågen.
Den her fucker virkelig med mig.
Den her holder mig virkelig vågen.
"Hvide mennesker..."
Der er mere!
Du har helt ret. Også bare det.
Bare "Hvide mennesker. Punktum."
Bare tanken om, at I er derude.
Hvem kan så sove?
Godt at se så mange af jer her i aften.
Se, om I kan følge med, okay? Det holder mig vågen om natten.
Se, om I kan følge det her:
"Hvide mennesker får alle mulige hår- og øjenfarver naturligt,
og alle andre racer får præcis de samme."
"Hvide mennesker kan have rødt hår, blondt hår,
brunt hår, grønne øjne, blå øjne
og brune øjne,
og alle andre racer får sort hår og sorte øjne."
Over hele linjen!
Alle andre racer?
Asiater, sorte,
min slags asiater.
Latinamerikanere.
Vi får bare sort hår og sorte øjne.
Hvad fanden handler det om?
Jeg kan ikke finde ud af det.
Det bedste, jeg kan finde på, er,
at Gud elsker jer mere.
Men det ikke kan være sandt. Han ser, hvordan I er.
Vi får bare sort hår og sorte øjne.
Og det er ikke engang kun vores.
Hvide mennesker kan også have sort hår og sorte øjne.
Det har I også koloniseret.
Når jeg ser en hvid person med sort hår og øjne,
tænker jeg: "Væk fra min plæne!"
"Hvad står CVS for?"
Så jeg har angst.
Jeg tænkte over det. Jeg tror, at grunden til angst er,
at vores kroppes forsvarsmekanismer
er helt forældede.
Vores forsvarsmekanismer,
vores overlevelsesmekanismer er alle kamp- eller flugtbaserede, ikke?
For når man så en leopard i gamle dage,
var ens krop klar til intens fysisk aktivitet,
så man kunne slås eller stikke af.
Og nu har vi for det meste
ikke de problemer,
men vores kroppe præsenterer de samme løsninger.
Det er bare kamp eller flugt.
Så jeg ligger i sengen midt om natten,
søvnløs og tænker:
"Til festen tidligere i dag,
da jeg fortalte Greta, at jeg syntes, alle børn var dumme,
håber jeg ikke, hun troede, jeg mente, at hendes barn var dumt."
Og min hjerne siger: "Du bliver angrebet af en løve lige nu!"
"Jeg har øget din puls helt vildt og gjort din vejrtrækning overfladisk."
"Så find et træ, du kan klatre op i. Nu!"
Og jeg ligger bare i sengen og sitrer:
"Jeg burde gå på hendes Instagram
og like billederne af hendes barn."
Min krop siger: "Jeg fik dig til at svede, så du ikke overopheder."
Og jeg tænker: "Jeg vil bare sove!"
Den siger: "Sover du? Bare rolig."
Al energien vil blive kanaliseret
så du skærer tænder hele natten.
"Er det nyttigt?"
"Vil et besøg hos en nedladende og dømmende tandlæge
være løsningen, du leder efter?"
Der er sådan en kløft mellem de problemer, vi har,
og de løsninger, vores kroppe tilbyder.
Man tænker: "Jeg starter på et nyt job i morgen."
"Bare mine kolleger kan lide mig."
"Jeg håber ikke, de indser, jeg er fuld af lort."
Din krop siger: "Den klarer jeg. Jeg sørger for, du ikke skider i en uge."
Det hjælper ikke.
Min kone og jeg...
Vi bor i LA, vi har et hus i LA.
Og huset har en pool.
Hvis historien ikke krævede det, ville jeg have udeladt det faktum.
Jeg prøver at være relaterbar, Chicago.
Hvad skal jeg sige? Det er hårdt, livet er uretfærdigt.
Jeg har en pool.
Det er en beskeden pool.
Den er enorm! Men dens selvtillid halter.
Vi havde håndværkere i huset,
og mens det stod på,
sov min kone og jeg hos en ven.
En dag tjekkede vi arbejdet,
og ved vores pool
fandt vi en tom pose chips
og et par tomme bukser.
Og min dejlige kone flipper lidt ud.
Hun siger: "Hvad sker der? Find ud af det."
"Jeg ved ikke, hvad vi skal gøre."
"Vi burde installere kameraer."
Så jeg sagde: "Okay, lad os gøre det. Vi installerer kameraer."
Så vi installerer kameraer.
Et par dage senere er vi der, hvor vi bor midlertidigt,
og bing, så kommer der en notifikation på min telefon.
Jeg tænder for den.
Der er et livefeed fra kameraerne i mit hus til min telefon,
og jeg kan i realtid se
en ung mand og en ung kvinde, et ungt par,
klatre over min port
og gå ind i min baghave. Jeg ser bare det her ske.
De har ikke engang anstændighed nok
til at gå som luskede røvere.
De er totalt nonchalante.
De er slet ikke chalante.
De går ind i min baghave. De åbner deres picnickurv.
De har en picnickurv med!
Og de trækker brød, ost og en brødkniv frem.
De har en brødkniv med!
De er ikke engang i min pool. De driller min pool.
De har forspil med min pool.
De sidder bare der og spiser brød og ost
og griner. De griner.
Og jeg ser det lige her,
og Emily ser det lige her.
Hvad er så sjovt? At de er gode til småforbrydelser?
Emily sagde: "Der er en mikrofon på kameraet."
Ja! Så jeg tænkte: "Okay, lad os feste."
Vi tænder mikrofonen,
og nu kan vi høre hele deres samtale i realtid.
De har en typisk tredje date-samtale.
Ved I, hvad jeg mener?
"Mine forældre blev skilt, da jeg var barn."
Han siger: "Også mine. Lad os have sex for første gang."
Det er stemningen.
Jeg ser det lige her, og Emily ser det her.
Og Emily siger: "Vi burde køre derover lige nu."
Jeg sagde: "Jeg vil ikke derover. De har en kniv."
Emily sagde: "Vi kan tage en kniv med."
"Ja, jeg vil ikke havne i en knivkamp i dag, skat.
"Hvad sker der, hvis jeg taber?
"Emily, hvad sker der, hvis jeg vinder knivkampen?
"Myrder jeg dem bare?
"Er det det, du ønsker, skat?"
"I svømmede i min pool!" Stik, stik, stik!
"Skat, jeg fulgte dine instrukser og dræbte indtrængerne.
"Det er deres lig.
"Har du manualen til det nye kamerasystem?
"For vi skal slette nogle optagelser."
Det ser ret overlagt ud, at jeg går ind med en kniv.
Så vi besluttede at lade være.
Vi diskuterer det. Vi taler bare om det.
"Ringer vi til politiet?"
Vi diskuterer det virkelig. Vi har en rigtig samtale om det,
hvor jeg tænker: "Skat, vi vil ikke have, at de svømmer i vores pool,
"men vi vil heller ikke have, at de bliver anholdt for det her.
"Det er teknisk set indbrud.
"Men Emily, når ens navn er i systemet, kan man ikke få jobs.
"Det er et meget svært hul at klatre ud af, min elskede."
Vi diskuterer virkelig.
"Landets strafferetssystem er ikke interesseret
"i rehabilitering, nej!
"Amerikas strafferetssystem skaber karrierekriminelle.
"Jeg så en dokumentar om det."
Og jeg har bemærket, at mens vi har talt,
er de holdt op med at tale
og stirrer på os gennem telefonen.
For når man tænder for mikrofonen, går det begge veje.
De har hørt hele samtalen.
De har hørt os sige: "Vi kan tage en kniv med."
Vi stirrer på dem, de stirrer på os
som to vaskebjørne fanget i skraldespanden.
Lysegrønne, glødende natkikkert-øjne.
Og efter den længste stilhed i mit liv... Jeg sværger, at det er sandt!
Efter mit livs længste stilhed siger min kone:
"Politiet er blevet tilkaldt."
"Emily, laver du en robotstemme?"
Hun siger: "Det lyder mere officielt."
De kan også høre den del.
"Politiet er blevet tilkaldt."
Hun siger det bare igen og igen.
Nu sidder hun fast i det. Hun kan ikke holde op.
Hun kigger på mig for at få hjælp,
og jeg kan ikke lade hende hænge, så jeg gik i panik
og tænkte: "Ja, du har ret. Politiet er på vej.
"De er lige steget ind i politibilen.
"Jeg er politibil-robotten.
"Det er et nyt program, de prøver i Los Angeles.
"Drej til venstre ad La Cienega."
De gik.
Fordi de havde hørt to cyborger
skændes om fordele og ulemper ved fængselssystemet
og besluttede i stedet at have sex for første gang.
Da de gik, tog jeg mikrofonen og sagde:
"Tag venligst en kasse Easypill Giver Cat på vej ud."
Jeg er indvandrer.
Ja. Er der andre indvandrere her?
Nogen? Ja?
- Ja, hvor er du fra? - Indien.
Indien?
Jeg tror, der er flere.
Jeg er fra Pakistan.
Det plejede at hedde Indien.
Hvor længe har du været her?
- Otteogfyrre år. - Otteogfyrre år!
Nogen andre?
- Ja, hej. Hvor er du fra? - Tidligere Sovjetunionen.
Tidligere Sovjetunionen.
Hvad hedder det i dag?
Du har fortalt mig, hvor du ikke kommer fra.
- Hvor? - Rusland.
Rusland. Er du... Hvorfor sagde du ikke bare "Rusland"?
Har det været i nyhederne for nylig?
Hvad skete der med Rusland?
Vi plejede at høre meget om dem,
men det har været ret stille.
- Hvor længe har du været her? - Niogfyrre år.
Niogfyrre år.
- Hvor gammel var du, da du kom her? - Syv.
Syv. Er der nogen rigtige immigranter her?
Jeg mener det bare.
Andre immigranter?
Man må ikke pege på en anden.
Du kan ikke sige: "Indvandrer lige her."
Det må man ikke i de næste fire år.
Så vi ved,
at folk, der er født her, tror, at grænserne er vidt åbne,
alle kan bare valse ind,
men folk som os, der måtte flytte hertil, forstår, at det ikke er sandt.
Det er meget svært at flytte til Amerika.
Det tog mig 14 år at få mit green card.
Det kostede mig over 10.000 dollars. Advokatgebyrer, ansøgningsgebyrer.
Og det ved folk ikke.
Hele den proces afhænger af ét interview.
Og den dag, i det rum, er der én person.
Og på den dag er det helt op til den person.
De kan sige ja, og du kan blive,
eller de siger nej, og så er du på båden til Pakistan.
Det er kun, hvis du er fra Pakistan. Det er ikke standarden.
"Men jeg er fra Canada."
"Fuck dig! Båden til Pakistan."
"Åh nej, der er så meget på spil!"
Så jeg skulle tale med en kvinde, og hun sad ved sit skrivebord,
og jeg kan ikke tro, at hun måtte have det her.
Det er helt sandt.
Lige bag hendes skrivebord på væggen havde hun en stor Jesus-kalender.
Men månedens Jesus-kalender.
Med Jesus, der udfører forskellige aktiviteter hver måned.
Jesus, der fisker.
Jesus, der dunker på LeBron.
Min måned var Jesus, der sejlede båden til Pakistan.
Så jeg sætter mig, og hun vil interviewe mig,
og jeg er meget skræmt, og hun vil være skræmmende.
Hun har brillerne nede på næsen, hun læner sig frem,
hun vil stikke hul i min historie,
hun prøver at fange mig i en løgn.
Så halvvejs igennem, bare for at se, hvad der ville ske, siger jeg:
"Jeg ser ikke mig selv som muslim længere."
Og hun skifter med det samme.
Meget sødere efter det.
Hendes skuldre slappede af. Hun siger: "Gudskelov."
Brillerne ryger, hun læner sig tilbage.
Nu griner hun af mine vittigheder.
Og så spørger hun mig og siger:
"Hvordan har dine forældre det med,
"at du vil opdrage dine børn som kristne?"
Ja, hvilket jeg aldrig sagde noget om.
Hun antog bare, hvis han ikke kan lide vanilje,
må han kunne lide chokolade.
Så jeg kiggede på hende og tænkte: "Frue, de bliver ikke glade,
"men jeg elsker Jesus så meget.
"Hvor har du købt den kalender?"
Godkendt.
Jeg er så oprigtigt spændt på at være tilbage i dette smukke teater.
Det er så smukt.
Det var her, jeg startede stand-up. Her, jeg mødte min dejlige kone.
Gud!
Så jeg er bare meget, meget glad for at være tilbage.
Sidste gang jeg optrådte her, var i to tusind og...
Og jeg åbnede for Zach Galifianakis her,
og jeg husker, at jeg lavede det show og sagde:
"En dag vil jeg være hovednavnet."
Og i dag får jeg lov at filme mit show her.
Ja.
Så tak, fordi I kom.
Det er vidunderligt at være tilbage.
Må jeg tale om noget andet,
der er følelsesmæssigt sårbart for mig?
Er vi okay med det? Ja?
Okay, tak.
Så det er følelsesmæssigt sårbart. Det er svært for mig at tale om.
Det er sandt.
For et par måneder siden var jeg med i en fransk podcast.
Og på podcasten nævnte jeg, at jeg var med i en film,
da den kom ud, var anmeldelserne så slemme og sårede mine følelser så dybt,
at jeg begyndte at gå til en terapeut.
Og af en eller anden grund blev den lille del af podcasten snuppet
af alle store aviser i Amerika.
Virkelig. Chicago Tribune,
Sun-Times, New York Times, Rolling Stone.
Alle tog den op, og de brugte den samme overskrift.
I kan slå det op. Overskriften var:
"Dårlige anmeldelser sender Kumail Nanjiani i terapi."
De sendte mig ikke i terapi.
Folk bliver sendt i fængsel.
Jeg blev ikke dømt til terapi.
En dommer sagde ikke: "47 % på Rotten Tomatoes?
"Du skal tale med en professionel.
"Kalder du det en tredje akt?
"For mange karakterer."
Ikke godt, at så mange ved præcis,
hvilken film jeg taler om.
Ikke fantastisk.
Jeg blev ikke sendt i terapi. Jeg valgte at gå i terapi,
fordi jeg indså, at for meget af mit selvværd afhang af,
hvad folk syntes om mit arbejde.
Hvis folk syntes om det, var jeg et godt menneske.
Hvis ikke, var jeg et dårligt menneske.
Og jeg indså, at det var uholdbart.
Jeg måtte lære at finde mit selvværd inden i mig selv
og ikke basere det på andres meninger om mit arbejde.
Det var derfor, jeg gik i terapi.
Det var ikke Amerikas reaktion.
Det, der fulgte i stedet, var to uger, hvor alle på sociale medier
kaldte mig for et pattebarn.
Nej, til deres forsvar har de helt ret.
Jeg er et pattebarn. Mine følelser bliver såret ofte og dybt.
Derfor gik jeg i terapi,
så det ikke ville ødelægge mit liv mere.
Og der var tusindvis af svar på de sociale medier i to uger.
Folk, der var meget vrede på mig, fordi jeg talte om at gå i terapi.
Der var tusindvis af svar,
men der var fem forskellige svar tusindvis af gange.
For alle på sociale medier tror, de er så kloge og originale,
men de gentager bare ting,
som tusindvis allerede har sagt.
Så der var fem forskellige svar
tusindvis af gange. Fem forskellige svar,
og vi gennemgår hver af svarene...
...og taler om dem, okay?
Svar nummer et.
"Gik din store Hollywood-film ikke godt? Skal vi have ondt af dig?"
Nej, I skal ikke have ondt af mig!
Men jeg må gerne have ondt af mig selv.
Det er mit liv. Jeg er herinde.
Jeg har arbejdet hårdt på noget, som jeg troede, ville være fantastisk.
Da det kom ud, sagde alle: "Nej, det stinker!
"Og vi synes, du er dum.
"Og vi har besluttet, at du bliver den første, vi vil håne
"for at komme i form."
Hvordan fanden skete det?
Det er ikke sket for andre i civilisationens historie.
Hvorfor mig?
"Han har mavemuskler? Sikken idiot."
Hvad?
Hvem ændrede reglerne?
Hvorfor advarede ingen mig?
Ved I, hvor svært det var?
Jeg har ikke lugtet kage i årevis!
Og nu ved jeg, at I alle venter på, at jeg bliver, som jeg var.
Det vil gøre jer så glade, hvis jeg bliver, som jeg var!
Nu er jeg fanget i det her fængsel,
for jeg vil ikke give jer den glæde.
Jeg har ingen grund til at være muskuløs,
men det er jeg, fordi fuck jer!
Jeg laver armbøjninger på mit dødsleje, fordi fuck jer!
Når jeg ser en kage, jeg har lyst til,
tænker jeg på, at I vil have mig til at spise den,
og det giver mig styrken til ikke at spise den.
Svar nummer to.
"Blev du betalt for en film, der ikke gik godt? Tud!"
Det er sandt. Jeg blev betalt for den.
Men derfor kan jeg godt være trist, når den ikke klarede sig godt.
Og implikationen er, at fordi mit liv er fantastisk,
og det er sandt, mit liv er fedt,
virkelig, og jeg er meget taknemmelig for det.
Jeg kan ikke tro, at jeg kan være heroppe og tale med jer skønne mennesker
som levevej.
Jeg er virkelig meget taknemmelig for det.
Jeg forstår, at jeg er meget heldig.
Meget taknemmelig.
Men det betyder ikke, at dårlige ting ikke sker for mig.
Jeg har skuffelser og frygt.
Min lille kat bliver syg.
Nogle gange sidder mine mavemuskler fast i mit bælte.
I ved ikke, hvordan det er, deep pan-skiderikker!
Folk svømmer i min pool uden min tilladelse.
Jeg prøver bare at se, hvor grænsen er.
Svar nummer tre.
"At se din film gav mig lyst til terapi."
Den var god. Den var klog.
Giv dig selv en småkage, jeg spiser den ikke,
fordi fuck dig, ikke?
"At se din film gav mig lyst til terapi."
Så ledte du bare efter en undskyldning for at gå i terapi,
og det var så lidt.
Hele din familie kan takke mig.
Svar nummer fire.
"Han arbejdede hårdt i et år på sin film,
"der klarede sig skidt. Selvfølgelig blev han skør."
Okay, det vil jeg tale om.
Psykisk sygdom er en rigtig sygdom,
og du bør ikke nedværdige folk, der har det, ved at kalde dem skøre.
Det er forkert. Ja.
Men du behøver heller ikke have psykisk sygdom for at gå i terapi,
og bare fordi du går i terapi, betyder det ikke, du er psykisk syg.
Ja.
Jeg er heldig, at jeg ikke har psykisk sygdom,
men jeg har stadig gavn af terapi,
fordi jeg har en masse skidt i hovedet,
som jeg ikke ved, hvad jeg skal gøre med.
Jeg ved ikke, hvad der er skrald, og hvad der er genbrug,
og hvad der er kompost.
Nattetanker hver aften.
Jeg havde brug for nogen til at gå igennem det,
og smide nogle mærkater på det.
Det er nyttigt for mig.
Det er helt sandt.
I lang tid troede jeg ikke, jeg havde negative følelser.
Det er sandt. Jeg troede ikke, jeg havde negative følelser,
jeg troede, jeg var glad hele tiden,
men af og til blev jeg meget vred helt ud af det blå!
Det viste sig, at jeg havde negative følelser.
Jeg vidste det bare ikke.
Og jeg tog den ubearbejdede følelse og rettede den mod det forkerte.
Så når det kom til følelser, vidste jeg ikke, hvad jeg følte,
og jeg vidste ikke, hvem eller hvad jeg følte det for.
Jeg giver jer et eksempel.
For et par år siden var min far i en bilulykke.
Han kom ikke til skade.
Han har det stadig helt fint.
Men det var en meget skræmmende bilulykke.
Hans bil rullede to gange,
og lige efter han kravlede ud af, hvor forruden plejede at være,
var det første, han gjorde, at ringe til mig,
fordi han havde brug for at tale med nogen, der ville hjælpe.
Og jeg kunne se, at han var okay, men han gik i panik.
Så jeg sagde: "Far, du er okay. Du går i panik,
"men det er meget forståeligt, efter hvad du gik igennem.
"Jeg ved, bilen er smadret, men det er lige meget.
"Det vigtigste er, at du er okay, så bare sid der og træk vejret.
"De kommer og tager sig af dig. Jeg lover, du klarer dig.
"Far, jeg elsker dig meget højt."
Så lagde jeg på og tænkte: "Den sad lige i skabet."
"Hvem er faren nu?"
Og en time senere tænkte jeg: "Hvor er min Ninja Turtle-trøje?
"Jeg kan ikke finde min trøje. Den passer perfekt,
"og min yndlings-Ninja Turtle er på den.
"Min far døde næsten i en bilulykke, og min Donatello-trøje er væk.
"To lige store tragedier sker!"
Det handlede ikke om trøjen.
Jeg var bekymret for min far og kunne ikke udtrykke det,
så i stedet blev jeg vred over en trøje.
Og jeg generaliserer her.
Det er et problem, mange af os mænd har.
Mange af os mænd har svært ved at indrømme, når vi er triste eller bange,
fordi vi tror, at de følelser er svage.
Vi tror, at den eneste mandige følelse er vrede.
Vi tror, vrede er styrke.
Men jeg tror, det modsatte er sandt.
Jeg tror, vrede kan komme fra svaghed.
Og at indrømme, at man er trist,
og bange, når man er bange, det er styrke.
Sådan lyder det, når kun kvinder klapper.
Heteromand, hvis du kigger over,
og din dame klapper, mens hun kigger på dig...
...så bestil den tid.
Og det er ikke rigtig vores skyld. Vi er opdraget sådan.
Det er det, vi lærte, en mand skulle være.
Sådan var vores rollemodeller.
Der var ingen Arnold-film i 80'erne,
hvor han besejrer skurken med empati.
I Predator siger han ikke: "Du tror, du er usynlig,
"men jeg ser dig."
Og jeg tror, at meget af verden er vred lige nu,
fordi vi konstant veksler mellem tristhed og frygt,
og tristhed og frygt.
Det vil vi ikke føle, så i stedet bliver vi vrede
...der kørte ind foran os på motorvejen,
eller en nørd, der blev muskuløs til en film.
To lige relaterbare eksempler.
Vi går igennem meget lige nu, og vi har været igennem meget.
Vi har haft det hårdt!
Vi havde en pandemi for ikke så længe siden.
Vi kunne ikke forlade huset, fordi der var en ny sygdom.
Vi ventede på videnskaben,
og vi talte knap nok om det.
Ingen af os har bearbejdet det.
Jeg ved ikke engang, hvad det ville betyde,
men i det mindste ville vi tale om det.
Vi har alle besluttet at ignorere det som en prut i en elevator.
Hvad lavede I under nedlukningen?
Jeg så alle film lavet i 1980'erne
og vaskede bananer i vasken.
Jeg vaskede bananer i vasken!
Det er den eneste frugt, man ikke behøver at vaske.
Naturen gav den indpakning.
Jeg vaskede nok 200 bananer i vasken på et år.
Jeg havde vasket nul bananer i vasken i mit liv,
200 bananer i vasken på et år,
tilbage til nul bananer, der blev vasket i vasken.
Af og til gik jeg udenfor og hentede dessert.
Jeg tog en maske på, købte cheesecake
og bar den ind i huset, som om jeg bar på plutonium.
Jeg puttede den i mikroovnen, bestrålede den i to minutter,
reducerede den til mudder, spiste den boblende varm fra skålen
som djævlens natmad.
Det var et underligt år.
Og min dejlige kone var i en højrisikogruppe,
og jeg var trist og bekymret for hende hele tiden.
Ved I, hvad der hjalp mig?
Terapi hjalp mig igennem det.
Det gjorde det.
Jeg ved, at jeg har mange privilegier.
Jeg har et godt liv, men nu er jeg mere i kontakt med mig selv.
Jeg føler mere. Jeg har stadig arbejde at gøre.
Jeg har stadig mere arbejde at gøre, men jeg er mere i kontakt med mig selv.
Jeg græder mere nu.
Jeg græd to gange, da jeg så en Godzilla- film.
Godzilla Minus One, har I set den? Den er så god.
Græd to gange.
Og selv nu ser jeg film med Emily.
Og selv nu, når jeg begynder at få tårer i øjnene,
bliver min mandighed truet,
og jeg prøver at skjule mine tårer for Emily,
selvom det at se mig græde giver hende så meget glæde.
Jeg er gift med en psykopat.
Svar nummer fem.
"Synes du, dine dårlige anmeldelser er en god grund til terapi?"
Ja! At min film får dårlige anmeldelser, er en god grund til at gå i terapi.
Ved du, hvad der også er en god grund?
At skulle stå op om morgenen.
Det er virkelig svært.
Virkelig svært for os lige nu.
Vi gik meget igennem. Klimaforandringer.
Min by brændte i en måned på grund af klimaforandringer.
Et sundhedssystem, der prioriterer rigdom over sundhed.
Og hvad fanden der end sker i vores politik lige nu.
Folk, der bor ved siden af os,
som lever i helt andre versioner af virkeligheden end os. Det er meget.
Og det er det værd, at en professionel kan se dig i øjnene og sige:
"Du har det sådan, fordi lortet er fucked up lige nu."
Ja.
For ved du, hvad din terapeut laver, efter de har talt med dig?
De taler med deres terapeuter.
"Jeg har lige fortalt min klient, at det hele er fucked up."
De siger: "Ja, det er så fucked up."
Og så taler de med deres terapeut, og de taler med deres terapeut.
Hele vejen til slutningen af køen, hvor der er en kæmpe super-terapeut,
der tager alles problemer
og har ingen at tale med,
og de går bare ind i supermarkeder
og prøver at få øjenkontakt med folk og tænker: "Sig, jeg klarer mig!"
Og du skal se dem i øjnene og sige: "Tingene er fucked up,
"og du skal nok klare dig."
Det er fucked up,
og I skal nok klare jer.
Det er det, jeg siger til jer lige nu.
"Det er fucked up, og I skal nok klare den."
Det er fucked up, og I skal nok klare den.
Nu kan I sige det til mig.
Det er fucked up, og du skal nok klare den.
Det føles så godt. En gang til.
Det er fucked up, og du skal nok klare den.
Tusind tak, Chicago. I har været vidunderlige.
Tak.
Ekstranummer!
Jeg har ikke noget ekstranummer!
Jeg burde bare synge hele Hotel California.
Nej, det er der ingen, der vil høre.
Okay, hør her. Som ekstranummer fortæller jeg
den første joke, jeg nogensinde fortalte på scenen.
Men jeg gør det hele. Jeg vil gøre...
Mange tak! Det er min tid!
Siden jeg var barn,
har jeg villet være forsker.
Men jeg vil være en succesfuld én.
Jeg har altid villet have en måleenhed opkaldt efter mig selv.
Fordi alle de seje videnskabsmænd har dem.
Joules, Newton,
Hr. Kilometer.
Men han kom ikke til Amerika.
Så jeg vil have en måleenhed opkaldt efter mig selv,
men jeg vil have noget sejt.
Som: "Forøg torpedoerne til fem Nanjiani!"
"Fem Nanjiani? Det er alt for meget kraft!"
"De fleste kan ikke klare én Nanjiani."
Mange tak.
TIL MINDE OM BAGEL,
VORES SØDE KRISTNE PIGE
Tekster af: Anders Langhoff