Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Nisam više za ovo, sinko.
Ma kakvi, bolje si nego ikada.
A ti sve slabije vidiš.
To je istina.
Još mi je malo ostalo, sine.
Nipošto. Najmanje pet godina.
Jao, pet! Zadovoljila bih se sa dve.
Stvarno lako te zadovoljiti.
Prirodu ne možeš da kontrolišeš.
DUGOVANJE
Umorna si?
Malo. -Dobro.
Imam hladne ruke.
Nemaš.
Trenutak.
Vraćam se za 15 minuta.
Hvala.
Umorna si? -Ne.
Vidiš da nikada nisi bila bolje? -Ma, bogovski sam.
Da vidim.
Dobro.
Bolje? -Ne.
Pazi na stepenicu.
Upomoć! Pomozite!
Bolničara, molim!
Kod kuće ćeš se odmoriti, dobro?
Ja ću morati nakratko da odem, u redu? -Majko Božja...
Ali brzo ću se vratiti.
Šta bi jela? -Nisam gladna.
Da, ali nešto moraš jesti. -Ne mogu ništa.
I tako želiš da izdržiš pet godina? -To si ti rekao. Meni su dosta dve.
Baš si pametna.
Ne, stara sam.
Pripremiću ti omlet i salatu od paradajza. -Nisam gladna.
Ne budi dosadan i naporan.
Da vidim...
Dođavola!
Dobro, poštedeću te salate.
Rekli su da možemo da idemo kući...
Majko mila, svi su upleteni i ništa im neće učiniti.
Ponavljam šta sam već rekao, još verujem u pravnu državu.
I kralj?
Sine, stara sam, ali nisam glupa.
Hajde, zadnji zalogaj!
Rekao si to već tri puta.
Ovaj put je istina. -To si rekao već dva puta.
Znaš li šta je jesti, a da nisi gladan?
A ti šta je biti gladan i ne možeš da jedeš? -Isto.
Hajde, zadnji zalogaj! -Da, daj sve od sebe!
Antonia Perez? -Da.
Sa suda.
Šta ćemo?
Oseća se plin.
Dođavola!
Ne mogu da verujem.
Ostavila si plin.
Nisam. -Kako nisi? Ko je grejao kafu?
Rekao sam da ne diraš plin. Imaš mikrotalasnu.
Grejala sam u mikrotalasnoj.
Zašto ti ostavljam poruke?
Izvini, sine, nisam videla.
Vidiš da ne možeš da živiš sama? -Živim s tobom.
Dođavola...
Daj, ne ljuti se, dovoljno mi problema prave godine.
Šta ima? -Ništa. Eto.
Reci!
Šta je to?
Novo je, nikad korišćeno.
Defibrilator.
Ovo ne može da se proda. -Sve prodaješ na crnom tržištu, zar ne?
Da, ali treba to poslati, da prođe granicu... Marža je nikakva. -Zbilja?
Novi košta 3000 evra. Proverio sam.
Da. Novi, s garancijom.
Koliko možeš da mi daš?
Lukase, neću ti ni reći,
jer ti se ne isplati.
Dam ti ga za 40% cene. Imaš prostora.
Kako ti ide s onim?
Guram.
Rešava se ili ne?
Komplikovano je.
Znaš da možeš da tražiš šta god hoćeš. Zbilja, šta god. Ovde sam.
Rađe bih da uzmeš ovo, nego da ti dugujem novac. Daj mi koliko god hoćeš.
Vidi šta ćemo danas jesti. -Opet?
Moramo da jedemo, zar ne?
Uporedio si cene?
Kad si sa mnom, moram.
Moraš da se obriješ i središ za razgovor.
Nadam se da će te primiti.
Silno bih se razveselila.
A tek ja, nakon svih razgovora.
Ako uspe, sve ćemo rešiti.
Šta misliš, kako će proći?
Sve će biti u redu, videćeš. Veruj mi!
Pelene kad sam bila mala, pelene kad sam stara...
I krug se zatvara.
Baš si dosadna u zadnje vreme.
Samo mi praviš probleme.
Nedostaje mi diploma. -Sve je tu.
U redu.
Srednje znanje engleskog. -Srednje-visoko.
Savršeno razumem gotovo sve.
U redu.
Vidim da si dosta radio...
Ali nemaš iskustva u sektoru... -Još ne, ali ako me primite,
mogu da idem da se doškolujem.
Dobro. Dostupnost? -Potpuna.
Potpuna... U redu. Ne znam, Lukase...
Zašto misliš da si spreman za posao?
Zato što sam prilično temeljan i uredan.
Mislim da mogu dobro da popunjavam police.
Naravno.
Ulepšao si mi dan. -Ulepšate li ga Vi meni, biću zahvalan.
Pokušaćemo. Šaljem sve u firmu
i zovemo te čim jave. -U redu. -Hvala što si došao.
Hvala.
Srećno. Zdravo.
Policija. Pođi sa nama! -Zašto? Šta je?
Idemo. -Posle ćemo objasniti. -Šta je? -Bez brige, objasnićemo.
Možete li mi reći zašto me privodite? -Bez brige, sve ćeš saznati u stanici.
Miran sam. -Ne brini se.
Lukas Rodrigez Perez.
Gde je?
Ne znam na šta mislite.
Baš si zaribao stvar.
Da, zaribao si.
Ajoj, Lukase...
Lukase!
Gde je?
Šta?
Šta si uradio s njim?
Ja sam advokat privedenog.
Niste valjda počeli bez mene?
Ne, ne, samo čavrljamo.
Lisice su potrebne?
Ako ih ima, postoji razlog za to.
Malo ćemo se prisetiti, u redu? Samo trunčicu.
Da vidimo...
Ispitali su te pre mog dolaska?
Je li istina da ste 17. oko 13 sati
bili u domu zdravlja s Antonijom Perez Gonzeles
kako bi je tretirali za bronhiolitis?
Da.
Je li istina da ste bili u prostoriji tih 15 minuta koliko je trajao tretman?
Da, jeste.
Šte ste radili tokom tog vremena?
Ništa. Bio sam s njom.
Nismo mnogo razgovarali,
jer je imala masku i nije mogla baš da razgovara.
Dao sam joj maramicu da izduva nos i to je bilo to.
Čekali smo da se tretman završi i zatim smo otišli.
Možete li mi reći kojih je aparata bilo u prostoriji?
Ne sećam se dobro.
Bio je sto, nekoliko stolica...
Pult...
Medicinski materijal. I još neke stvari.
Možete li mi reći je li među opisanim stvarima bio i jedan defibrilator?
Ne sećam se.
Jeste li u nekom trenutku uzeli navedeni aparat
kako bi ga proučili ili iz nekog drugog razloga? -Ne.
Nemam više pitanja.
Pokušaj da se odmoriš, druže, dobro?
Čuješ me?
Sada si tu.
Kako si? Kako ide?
Prvi dani su svuda teški.
A zamislite ovde.
Lukase, bio sam ti dodeljen prilikom privođenja i na ročištu.
Želiš li da te dalje zastupam
ili razmišljaš da angažuješ advokata?
Hvala, ali ne mogu da Vas angažujem. Nemam novca niti ga mogu nabaviti.
To sada nije bitno. Najbitnije je da se pobrinem za tvoju odbranu.
Ako želiš, možemo početi da pripremamo proceduru i tako dobiti na vremenu.
Za koliko može biti suđenje?
Zavisi.
Šest meseci, godinu, godinu i po. Zavisi od gužve u sudu.
Ne može da se učini ništa ranije?
Da se razgovara sa sudijom, žalba, nešto. -Možemo da se žalimo,
ali s obzirom na delo i kako imaš dosije, sumnjam da će pomoći.
To je bilo davno. Dečačka glupost.
Da, ali ovde se gleda sve.
Tip dela, opasnost od bega, odjek u društvu.
A kod ovakvih dela, sudije su obično vrlo stroge
što se tiče ukidanja mera opreza pre suđenja.
Moram da izađem odavde.
Starija osoba zavisi od mene.
Nemam vremena. Svaki dan koji prođe je opasnost za nju.
Neću te lagati, Lukase.
Gotovo je nemoguće da izađeš pre suđenja. Treba smisliti drugo rešenje.
Socijalna služba će se pobrinuti za nju. -Koliko će im trebati za to?
Dok prouče sve, odobre,
nađu mesto u javnom domu i prebace je,
najmanje mesec, mesec i po.
Znate li nešto o porodici...
Ne. Hteo sam da razgovaram s tobom pre razgovora sa njihovim advokatom.
Koliko je godina imao?
11.
Kako si?
Da, sve je u redu. Morao sam da odem na nekoliko dana.
Imaš li hrane?
Dobro.
Nemoj ti da kuvaš.
Razgovaraj sa Huanom, komšijom iznad. Neka ti pomogne!
Kako to misliš, nema ga?
Nema nikog u zgradi?
U redu. Ne, nema problema. Slušaj, uzmi lek! Zvaću te, dobro?
Ne mogu da razgovaram sada. Ovde ne mogu...
Halo?
Čujemo se posle.
Kako si, matori? Kako se držiš? Kako si se probudio?
Dobro.
Sada si ovde.
Savetujem ti da se ne zatvoriš još više.
Moraćeš da prihvatiš to što si uradio
i da se nosiš s tim što bolje možeš.
S ovim se ne može nositi. -Varaš se!
Sve se na kraju nosi. -Ne. -Nego šta.
Nego šta.
Ne prestajem da mislim na njega.
Zamišljam trenutak kad su rekli roditeljima i...
Slušaj, moraš to da prihvatiš. -Ma kakvi! Ne može se prihvatiti.
Da nisi uzeo taj aparat, misliš...
Misliš da bi dečak preživeo? Misliš?
Ne znam.
Ali mrtav je.
Ne znam kako sam mogao to da učinim, jebiga!
I sve zbog jebenih 400 evra.
Zauvek sam im uništio život.
Da, u pravu si, sjebao si roditeljima život zauvek.
I čini se da ćeš sada morati da naučiš da živiš s tim.
Pitanje je vremena kad ćeš izaći odavde.
Znam šta proživljavaš.
Znam svaki trenutak koji ćeš proživeti idućih godina.
Znam to, jer sam i ja to proživeo. A nekim danima i dalje to proživljavam.
Moram da izađem odavde.
Sebas, moraš da mi pomogneš.
Moram da nabavim novac i...
I da ih molim da mi oproste.
Otvorite vrata, molim vas! Otvorite!
Otvori 13!
Mnogo mi je žao.
Antonia.
Želite li da javite nekom od rodbine?
Nema više nikoga.
Ali znali ste šta se događa, zar ne? -Da.
Ali nisam mislila da će tako daleko otići.
Mi iz Socijalne službe ćemo pomoći koliko budemo mogli.
Znamo da je težak trenutak.
Možete li da budete sa nekim?
Nemam nikoga.
Zdravo.
Dobro jutro, Trnova ružice.
Vreme je za slatkiše. Bogami fino spavaš.
Previše radim. Premoren sam.
Smiri se, još ti je malo ostalo.
Onda mi nemoj davati tablete.
Gutaj!
Sledeći put mi donesi slezov kolačić. -Ne, odletećeš na njemu. -Da bar!
Šta kažu moji prijatelji?
Ovi više ispituju. Uglavnom moj broj.
Koliko je sati?
Vreme da idem. Vidimo se sutra.
I razveseli se malo, daj!
Još više?
Zdravo. -Zdravo.
Da vidimo ovo...
Da vidim...
U redu.
Kako si?
Eto me, u mislima.
To je zabranjeno.
Odvraćaju mi pažnju. -Napravićemo izuzetak.
Još malo.
Napokon sam slobodan... Da idem u WC.
A sutra si oslobođen slatkiša.
Čuj, možeš li mi učiniti uslugu?
Možeš li da pozoveš ovaj broj?
Jedna starica. Reci joj da sam dobro... -Ne mogu.
I lično saznaj kako je ona. Samo to.
Žalim, ali ne mogu.
U redu, shvatam.
Gospode, kakav dan!
G. policajče!
Smem li da se istuširam?
Da?
G. pacijente!
Kad mi se završi smena, doći ću da se oprostim.
Je li sve u redu? -Da.
Sine, šta radiš tu? -Dali su mi nekoliko dana slobodno.
Kako si?
Večerao si? -A ti?
Nisam.
Bili su neki ljudi
i rekli da moramo da odemo iz stana za osam dana.
Ništa od toga.
Nigde ne ideš, veruj mi.
Stavila sam ti čistu posteljinu,
ako ostaješ da spavaš.
Ne mogu da ostanem.
Moram da idem.
Uzeću nešto odeće i čujemo se, dobro?
Moramo da se organizujemo.
ISKLJUČI RADIO
Kako si? -Dobro.
Sud nas je obavestio o datumu deložacije.
Sudski sekretar kaže da deložacija može da se spreči
jedino ako se plati dug prema vama.
U redu.
Spis sada vodi odeljenje Rizika,
pa vam ja ne mogu pomoći.
Datum deložacije određen je za sedam dana.
Ona je već u teškoj situaciji, a ja...
Ja ne radim.
Treba nam još malo vremena, molim Vas. -Ne mogu vam više reći.
Takva je procedura. -Možemo li da pričamo sa direktorom?
Trenutno nije ovde,
ali preneću mu i dogovoriti vam sastanak.
Zavlačite nas?
Naravno da ne.
Ne? -Takva je procedura.
Ja nemam veze s tim. -Procedura?
Procedura je da se uzme stan starici, kao i svim starim ljudima u zoni
i da se izgrade turistički apartmani. To je vaša jebena procedura.
Uništavate ljudima život.
Molim Vas, recite mi koliki je dug?
Ukupan dug plus kamate i troškovi.
Ako nabavim taj novac u roku od sedam dana, zaustavićete deložaciju?
Gotovo je, sine.
Ne, nije.
Kako ćeš naći novac za nedelju dana?
Veruj mi! Videćeš, nabaviću ga.
Nemoj da učiniš ništa što bi te doveslo u opasnost. Pre ću otići u dom i eto.
Dom? Zašto?
Da umreš od tuge za tri dana? Nema šanse.
To je tvoj dom i niko ti ga neće oduzeti. -Nije moj više.
Šta ti je?
Možeš da dišeš?
Teško mi je uzbrdo.
Ova ulica je baš strma, da.
Slušaj, sine...
Nikome neću biti na teretu.
Imaš ceo život pred sobom. -Ne. Moj život je s tobom.
Ne, Lukase.
Moramo da prihvatimo okolnosti. -Koje? Da ostaneš na ulici?
Ne, životne. -Ne. Zar nisi ti meni pomogla?
Jesam, ali nije isto.
Moram da idem. Zvaću te posle.
Dobro jutro, gospođo. Policija. -Onda više nije baš dobro.
Moramo da razgovaramo s osobom koja živi s Vama. Znate li gde je?
Ne. Znam da radi, ali ne mogu vam reći...
Glava mi je malo...
Bio je proteklih dana? -Nisam ga videla. Sećala bih se.
Znate da je zločin skrivati zločinca? -Da, gledam to na televiziji svaki dan.
Nemojte da zvonite.
Imam ključ.
Dobro veče. Treba mi Jera.
Ja sam Lukas. Bio sam unutra sa Sebasom.
Rekao je da Vam se javim. -Da, rekao mi je da se nisi premišljao.
Kad ti je rekao, nisi oklevao. -Kad je potreba, brzo se odluči.
Šta ti treba? -Novac.
Svima treba novac.
Nekima više od drugih.
Šta ćeš da popiješ?
Ništa, hvala.
Piće, sok, vodu?
Ne, zaista, hvala.
Nešto drugo?
Ne.
Koliko ti treba?
115 000 evra.
Treba mnogo da se radi za to. -Mogu da počnem odmah, ako treba.
Žuriš kad te neko juri.
Neće me opet uhvatiti, bez brige. -Ne bih bio tako siguran.
Pizde imaju sve vreme sveta. -Da, ali traže mnoge i sumnjam
da imaju vremena i novca da nas sve nađu. -Moraju da čekaju da padnete.
Tuča, kontrola na putu, bilo kakvo sranje i gotov si.
Potrudićemo se da ne padnemo.
Imaš vozačku? -Da.
Dobar sam vozač.
Javiće ti se.
Nemam mobilni. -Bolje. Tako ćeš duže izdržati na ulici.
Policija. -Pođi s nama! -Idemo!
Šta je?
Šta je? -Ništa.
Mislio si da ćeš pobeći samo tako?
I još nas odvedeš do tipa kojeg već dugo jurimo.
Razgovarao si s njim? -Ni sa kim nisam razgovarao. -Ne?
Sarađuj i razgovaraćemo sa sudijom da te pusti do suđenja. Šta kažeš?
Ne znam o čemu govoriš.
Dobro.
Ko ti je rekao za njega?
Niko mi nije ništa rekao.
O čemu ste razgovarali?
Ni sa kim nisam razgovarao.
Ne zajebavaj nas!
Odakle ga znaš?
Ne znam kako da objasnim. Ni sa kim nisam razgovarao.
Slušaj me, mali!
Moj ortak neće prestati, dok ne progovoriš.
Tri, dva, jedan...
Ortak...
Sada radiš za nas.
Hrabar si.
Ne pljuješ, ne uzimaš što nije tvoje...
Šef će biti srećan.
Dobrodošao.
Adresa, dan i vreme preuzimanja. Adresa za dostavu biće u pregradi.
Moraš da obaviš dve stvari. Da dovezeš auto na naznačenu adresu
i da ne otvaraš gepek ni pod koju cenu. Jasno?
Da.
Ako ne dođe auto na naznačenu adresu ili otvoriš gepek, biće problema.
Je li sve jasno?
Kad budeš na lokaciji, ostavi ključ u pregradi
i uzmi sledeću adresu preuzimanja.
Ostaviš auto i sedneš u autobus za centar.
Mi ćemo se pobrinuti za ostalo.
Auto neće biti na adresi u poruci do datuma i vremena preuzimanja.
Kad preuzmeš auto, u svakom trenutku znaćemo gde si. Ne zaboravi to!
Celim putem, dok ne ostaviš auto, naš auto će te pratiti.
Dobro?
Bude li kakvih problema,
zaustave te i progovoriš,
i ti i svi tvoji ste gotovi.
Pitanja?
Ne.
Da duže traješ na ulici.
Oduzećemo ti to od prve isplate. Memoriši broj i podatke.
I ne koristi je nigde.
Ni za kupovinu, ni u hotelima, nigde. Samo u slučaju nužde.
Jasno?
Bude li kakvih problema, pozovi ovaj broj!
Čujemo se.
Ćao!
Kako si?
Dobro.
Čekaš autobus?
Ne, dolazi privatni avion po mene.
Oprosti što sam otišao bez pozdrava.
Malo sam žurio.
Pretpostavila sam kad sam čula kako si pobegao. -Nisam imao izbora.
Bio si brz. Iznenadio si me.
Mnogo su te ispitivali?
Više nego što sam htela.
I šta si im rekla? -Istinu. Ja ne lažem.
Ni ja. Samo kad je nužno potrebno.
Oprosti, ako sam ti prouzrokovao problem. -Ne, ne, meni nisi. Njima si.
Mnogo su ljuti.
Ne brini. Imaju dobre plate i sve vreme sveta da me nađu.
Možda te nađu pre nego što misliš. -Zavisi od toga šta radim, sreći...
Mnoge traže mnogo duže, a učinili su mnogo gore stvari od mene. -Mnogo gore?
Razumeo bih, ako bi htela sad da pozoveš policiju. -Ne.
Ja se brinem o ljudima, ne zatvaram ih.
Iskreno, tvoj mi se posao više sviđa. -I meni.
Hoćeš da odemo da popijemo nešto?
Šalim se.
U svakoj šali ima malo šale.
Samo sam hteo da ti se zahvalim, jer si se dobro starala o meni.
To mi je posao. Takva sam sa svim pacijentima.
Onda treba da ti vrednuju to.
Glavno je da mi ne šteti.
Mislim da bi ti naštetilo da sam ti rekao.
Ili tebi.
Onda sam dobro postupio što ti nisam rekao?
Dugujem ti.
Ako budeš htela da ideš na piće...
Ovaj put ozbiljno mislim.
Draže mi je kad se šališ. -U redu, šalim se. Jesi li za piće?
Odgovoriću ti ozbiljno. Doviđenja.
Mara!
Nisi osetila da su kolica teža?
Gabrijela, izvoli, uđi!
Izvini.
Izvini što smetam. Pacijent sam dr Ljedo.
Viđao sam te u ordinaciji.
Već sam duže kod nje i ne znam je li u meni problem ili u lekovima, ali...
Nisam dobro.
Zanimalo me kako si ti. Osećaš li neko poboljšanje?
Moje ne može da se poboljša.
Žao mi je.
Izvini, ali malo žurim. -Da.
Izvini, ako sam ti smetao, nisam hteo... -Ne, ne, ne smetaš.
Pretpostavljam da se ponekad dogodi nešto i sve se promeni. Žao mi je.
U vezi sa čim?
Ne, žao mi je, ako si loše iz bilo kog razloga.
Poznajemo li se?
Ne, ne, ne. Iz ordinacije.
Izvini, ali moram da idem.
'Dan. -'Dan.
Hteo sam da ostavim depozit. -Da.
Broj računa, podaci vlasnika, iznos i opis. -Ne znam broj računa.
Znam podatke. Možete li Vi da pogledate broj?
Ne mogu Vam dati broj računa klijenta. Za depozit mi je potreban broj računa,
podaci o vlasniku i lična osobe koja ostavlja depozit.
U redu, hvala.
NAJAM STANOVA
Policija, otvorite!
Otvorite, policija!
Mara, Mara...
Šta radiš ovde? -Imaš trenutak? Važno je.
Radim, Lukase.
Znam, ali treba mi tvoja pomoć.
Slušaj, molim te! -Ne misliš da si mi dosta smetao?
Ako me saslušaš na trenutak, kunem se, nećeš me više videti.
Lukase...
Na intenzivnoj je.
Imala je plućnu emboliju koja je uticala na srce.
Stanje joj je složeno.
Ali biće dobro?
Pokušavaju da je stabilizuju.
Bila je jako loše kad je primljena.
Prognoza nije dobra.
Treba da čekamo 24 sata, videćemo.
Pri svesti je?
Da.
Zbilja? -Slaba je i dezorijentisana.
Ali rekla sam joj da si tu i bila je mnogo srećna.
Vidi se da ima volje da živi.
Smem li da je vidim?
Bolje ne. -Zašto?
Kolege mi kažu da ima nekih u uniformi po bolnici.
Dala sam im broj, ako se nešto dogodi.
U redu.
Jebote!
Jebeni stan.
Hvala što si mi pomogla.
Izvini što sam ti komplikovao stvari, a sad još i ovo...
Sada nisam na poslu.
Ćao!
Kako si?
Bilo je teško?
Da, malo.
Trebaće to da se promeni. Hoćeš da prošetamo ili popijemo nešto?
Ne, hvala. Moram da idem da spavam i da se isključim.
Žao mi je zbog svega što ti se događa. Zaista. -Hvala.
Meni je bolje sa doktorkom. -Zbilja? -Da.
Ostao sam bez roditelja kao dete.
Saobraćajna nesreća.
I...
Bilo mi je grozno.
Ceo život sam sam.
Dobro, ne ceo život.
Našao sam osobu koja me volela više nego da sam joj sin.
Sad je u škakljivoj situaciji i nisam spreman da je izgubim.
Nikada nisi spreman da izgubiš voljenu osobu.
Još manje, ako ti je život oduzme bez upozorenja.
Da, ali...
Moramo da nađem smisao u svemu tome, zar ne?
Ili ne.
Možda ništa nema smisla u životu.
Dođavola... Izvini što sam ti ispričao svoju priču. Siguran sam...
Tvoj problem je sigurno mnogo bitniji.
Svako ima svoje probleme.
Ali drago mi je da ti je dobro.
Zaista.
Strašno mi je žao. Ne možeš ni da zamisliš koliko.
Žao mi je što si loše. Zaista.
Hvala.
Moram da idem.
Čuj, nismo se upoznali pre neki dan...
Ako pogodim kako se zoveš, prošetaćemo malo pre nego što odeš kući?
Vidi, idemo ovuda.
Na daljinu se sve vidi malo bolje, zar ne? -U tome i jeste problem.
Na daljinu sve vidim jasnije.
Moraš da pokušaš da se isključiš, kako bi doktorka rekla.
Da? Nikad nisam čula da je to rekla.
Meni to svaki put ponavlja.
Čuj, zašto ideš na terapiju?
Ako nije tajna.
Zbog roditelja i...
Pomalo od svega.
Ti?
Izgubila sam sina.
Prvi put to kažem naglas.
Ne znaš kakav je bol izgubiti dete.
Dublji bol ne možeš da zamisliš.
Guši te.
Ne da ti da dišeš.
Kao da nosiš nož zabijen u grudi dan i noć...
I ne možeš da ga izvadiš.
Ponekad toliko boli da i ne boli više.
Sve ti je svejedno.
Nemaš za šta da se uhvatiš.
Imaš još dece?
A otac?
Imaš partnera?
Njegov otac?
Njegov otac je doneo odluku tog dana kad je saznao da sam trudna.
I do kraja je održao reč.
Odlučio je da ne zna ništa o njemu.
Do danas.
Žalim ga.
Propustio je nešto jedinstveno.
Moj sin je bio čudesan.
Eto!
Izvini, ne znam zašto ti govorim ovo.
Uopšte se ne poznajemo.
Možda zato.
Šta radiš ovde, sine? -Došao sam da te izlečim.
Kako si?
A ti? Kako si ti?
Ovaj put me gadno opalilo.
Meni dobro izgledaš.
Neka ti pregledaju vid.
Vidiš kako si bolje?
Baš sam se uplašila, sine.
Nisam mogla da dišem.
Minut više i...
Moje kolege kažu da ćeš biti dobro. Videćeš.
Da.
Uzeli su nam kuću?
Ne, nisu još.
Rešavam to, dobro? Ne brini!
Obećaj mi da nećeš zakomplikovati život sebi.
Glumiću da sam bolesna i ostati još koji dan. -Ne.
Brzo ćeš se oporaviti i idemo zajedno kući.
Sve će biti u redu.
Posetila me tvoja prijateljica, bolničarka.
Vrlo je zgodna i elegantna.
Da.
Slušaj!
Imaš li ovde ličnu kartu?
Nisam bila u stanju išta da uzmem.
Ne znaš broj računa, zar ne?
Znam datum kad si se rodio.
Ali godište ne pamtim.
Ja znam tvoje. Rođena si 1933.
Joj, baš sam stara!
Zdravo.
Nova adresa, dan i vreme preuzimanja.
Mogu li da vidim Jera?
Zašto? Šta god želiš njemu da kažeš, reci meni!
Možete li unapred da mi date novac koji mi treba?
Nastaviću da radim koliko god bude potrebno.
Sutra je rok da platim nešto i moram to da zatvorim.
Imam samo 24 sata.
Ostavi ga tu!
'Dan. -'Dan.
Dugo pokušavam da se nađem s Vama, ali vrlo ste zauzeti, pa nisam uspeo.
Ako nemate ništa protiv, sutra ću Vas primiti.
Vrlo rado.
Ali sumnjam da će nam dopustiti to.
Sigurno znate da sam u vrlo delikatnoj situaciji. Zar nije tako?
Zamolio bih da budete jednako pristojni kao ja prema Vama.
Ako odete, moraću da Vas tražim kod kuće
i to ne bi bilo prijatno ni za Vas ni za Vašu porodicu.
Pažljivo me slušajte i nemojte da traćim vreme.
Antonia, starica koju ćete deložirati...
U bolnici je.
Sumnjam da će se izvući.
Ali ako se izvuče, trebaće joj dom, dok ne umre.
Sutra je rok za deložaciju, kao što znate.
Treba mi još 24 sata da nabavim novac i sprečim da ostane bez doma.
Ali to ne zavisi od mene, nego od suda.
Ovako...
Ne lažem.
Molim Vas da ni Vi mene ne lažete. Niste u kancelariji.
Imam deo novca ovde. Molim Vas, dajte mi broj Antonijinog računa.
Nemam ga ovde.
Bolje da rešimo ovo prijateljski, ovde i sada.
Molim Vas.
Kao što verovatno znate,
biću duže vreme iza rešetaka. Svejedno mi je produže li to malo.
Želite da naplatite. Ja želim da platim i sprečim da ostane bez doma.
Dajte mi još 24 sata i Antonijin broj računa
ili ću Vam uništiti život, kunem se.
Izvini što zovem posle našeg razgovora, ali nemam drugog izbora.
Nisam očekivala takav predlog. To je velika obaveza i odgovornost.
Imam svoj život. -Znam.
Prošao sam sve sto puta i nemam kome da se obratim.
Novac ne bi bio nikakav problem.
Ovo je znatno važnije od novca.
Ne mogu da se obavežem.
Shvatam. Oprosti na neprijatnosti, ali morao sam da pokušam. -U redu je.
I ja tebe shvatam. -Da.
Šteta. -Šta?
Što smo se upoznali u ovim okolnostima.
Sve se dogodi kad mora da se dogodi.
Ni pre, ni posle.
Takav je život. -Da.
Kad ćeš se vratiti?
Sve zavisi od toga hoću li uspeti da rešim neke stvari.
Da. -U redu.
Moram da idem. -Dobro.
Mnogo ti hvala.
Hvala na svemu što si učinila za mene.
Vrlo si posebna žena.
Ti si poseban.
Da?
Ćao!
Ćao.
Ja sam.
Ništa...
Bio sam u prolazu, pa sam...
Zapravo, niti sam bio u prolazu, niti išta. Samo sam hteo da znam kako si.
Držim se.
Da.
Videla si kakvo je vreme? -Ne baš.
Jesi za šetnju?
Bolje neki drugi dan.
Drugi dan... Drugi dan ne postoji.
Iskreno, zaista mi se ne da.
Danas mi nije baš dobro.
Da.
Želeo bih da ti kažem nešto.
Kako si?
Vrti mi se. Kupio si mi kapu sedam brojeva manju.
Bile su na popustu.
Dve za jednu. Naočare takođe.
Hoćeš da probaš moju? -Ne, ne. Možda me zaraziš nečim.
Da, radošću.
Kako to da smo došli ovamo?
Ne znam.
Podseća me na detinjstvo.
Isključim se od svega.
Ili se povežeš sa nečim važnim.
Možda.
Bolje si?
Šta si hteo da mi ispričaš?
Zašto si me pozvao?
Sutra mi je važan dan.
Ako rešim nešto, odlazim na duže vreme.
Stvarno?
Da.
Već duže vreme želim da ti kažem nešto, ali...
Nisam mogao.
Zašto? Šta je?
Ništa.
Ako je nešto loše, rađe ne želim da znam.
Kad sam već uspela da se isključim malo...
Ne, u redu je.
Dobro si? -Da, da.
Sigurno? -Da, da, dobro sam.
Ne brini.
U redu, onda mi reci!
Znaš šta?
U pravu si.
Moramo da proslavimo što si danas prvi put uspela da se isključiš.
Pre sam redovno izlazila na ovakva mesta.
Prie nego što sam postala majka.
Onda sam se porodila
i posvetila se njemu.
Prestala sam da izlazim, da pijem, plešem.
Izgubiš se malo.
Moraš da se odmoriš malo.
U pravu si. Razgovarajmo o tebi!
Ne, nema potrebe. -Da. -Ma kakvi!
Odlaziš poslovno?
Kuda ideš?
Još razmišljam, ne znam...
Zavisi. Moram najpre da obavim nešto. -Na koliko?
Zavisi kako bude. Još ne znam.
Nemam vreme povratka.
Sve će biti dobro.
Dobra si osoba.
Ma kakvi!
Još jedno piće?
Imam još. Šta je, želiš da me napiješ?
Ne. Ja želim da se napijem.
Dva kratka.
Ništa ne razumem.
I bolje.
Ne znam je li ovo pametno? -Pametnije je nego da ti voziš.
Nisi u najboljoj formi.
A ti si sjajno, zar ne?
Dođavola! -Imaj poverenja i uživaj!
Zašto smo ukrali jedan bicikl, a mogli smo dva?
Trebalo je da ukrademo motor.
Gledaj... -Šta izvodiš?
Šta radiš? Nemoj da se pustaš, pašćeš.
Ali...
Već dugo se nisam ovako osećala.
Nadam se da ćeš biti sve bolje.
Hvala.
Ništa ne shvatam.
Šta? -Ovo.
Ti i ja, ovde...
Život.
Jebeni život.
No, filozofkinjo, odmori se malo! Danas si dala sve od sebe.
Hoćeš da dođeš gore?
Ne, hvala. Sutra imam nešto važno i moram rano da ustanem.
Baš zato. Dođi, odmori se i onda idi.
Ne.
Puno si popio. -Nisam.
Prošetaću. Proći će me na svežem vazduhu.
Hvala, ali ne.
No... -Ostani!
Ne mogu.
Molim te.
Dok ne zaspim.
Bolje ne.
Odmori se!
Ne želim da spavam.
Bojim se da se probudim sutra.
Uvek dođemo na sutra.
Sada govoriš kao doktorka.
Da, naravno.
Moraš da se isključiš malo!
Da.
Komplikovano.
Znaš šta vidim svake večeri pre nego što zaspim?
Vidim sina.
Trči.
Trčim iza njega.
Pokušavam da ga uhvatim i zagrlim, ali ne uspevam.
Slike su toliko moćne da mi uđu u san.
Nisam mogla da se oprostim od njega.
Čuj, ako moraš da ideš, idi, nema problema.
Dobro sam.
Da?
Da? -Da.
Da. -I ja.
Na kraju će biti po tvom
i neću znati jesi li hteo nešto da mi kažeš
ili je sve bila strategija da me razveseliš.
Ili ti je možda lepo sa mnom.
Momak! Kusur!
Srećno!
Jebote!
Prokletstvo!
Koji ti je đavo, matori?
'Dan. -Izvolite.
Želim da položim novac.
Treba mi broj računa, podaci o vlasniku i opis. -Da.
Iznos?
Evo ga, Antonia.
Eto ga.
Vidite li kako je hladno?
Da, smrznućemo se.
Moramo da idemo gore? -Da, tu smo. Sviđa Vam se?
Mislila sam da je u onoj crvenoj. -Ne, tu je.
Zdravo.
Kako si?
Sve je u redu?
Ne znam, ti reci meni.
Šta je?
Ko si?
Zašto pitaš? -Ko si?
Zašto si me lagao?
Samo ću te jedno zamoliti.
Nemoj me povrediti više od ovoga koliko sam povređena.
Moja doktorka nije i tvoja. Nemaš doktorku u centru.
Molim te, reci mi ko si!
Ne znam te iz centra.
Sve što sam ti rekao o svom životu je istina... Dobro, ne sve.
Ne znam ko su moji roditelji.
Sve vreme pokušavam da ti kažem ko sam.
Ali nisam mogao. Ne znam jesam li kukavica...
Svakim danom ti je bilo sve bolje...
Ili zato što sam...
Žao mi je.
Mnogo mi je žao zbog tvog sina. Ne možeš ni da zamisliš koliko.
Dugo pokušavam ovo da ti kažem...
Ja sam ukrao defibrilator iz doma zdravlja.
Oprosti mi.
Zašto?
Zašto si mi učinio ovo?
Šta sam ti učinila?
A ja?
Šta da radim sada? Šta?
Više nemam ništa.
Ne mogu više. Ne mogu više.
I sve si ovo učinio kako bi se oslobodio griže savesti.
Jebene griže savesti.
Podlac si...
Sebični podlac si.
Sve si mi oduzeo. Sve.
Gledaj...
Sama sam popila tablete.
Izvrsno, Antonia.
Zašto smo došle ovamo?
Sigurno je vrlo skupo.
Zdravo.
Baš si me uplašio.
Otkud ti?
Došao sam da doručkujem s vama. Častite? -Da.
Izvoli, sine.
Hvala. -Nema na čemu.
Čuj, dobro izgledaš. -Nemoj biti baš siguran.
Gadno me udarilo. -Ma kakvi!
Prava si mašina. Sa svim se možeš nositi.
Nekad sam bila vrlo zgodna.
Kao Mara? -Ne, Mara je zgodnija.
No, tu ste negde.
Rekao sam da ćemo proslaviti na ovakvom mestu kad sve rešim.
Sigurno je skupo.
Nema veze, Mara časti. -Naravno, tvojim novcem.
U redu.
Oni ljudi više neće dolaziti k meni?
Ne, gotovo je.
Niko ti neće oduzeti stan.
Nemoj da plačeš.
Nema plakanja, dobro?
Nemoj mi praviti scene ovde. Ovde ne dozvoljavaju plakanje, dobro?
Kako si ti? -Dobro.
Dobro. Živim. Normalno.
Baš kao i ti.
Hoćeš da se menjaš?
Zadržaću svoj život.
Nešto za Vas? -Ne, hvala, žurim. Hvala.
No, moram da idem.
Kuda ideš, sine?
Na jedno mesto gde ćeš moći da me vidiš svake nedelje.
U zatvor?
Da.
Slušaj...
Moram to da učinim. Ako se predam sam, pre ću izaći.
Ti samo moraš da izdržiš.
I da čekaš da izađem, dobro?
Ako ti bude trebalo nešto, možeš da zoveš Maru.
Neće biti sama.
Videćeš, sve će brzo proći i opet ćemo biti zajedno.
Ovaj put ćemo imati sreće. Videćeš.
Moram da idem.
Čuvaj se!
DUGOVANJE
Za Karo, zbog njene autentičnosti, smisla za humor i čovečnosti.
MEDIATRANSLATIONS