Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Nisam više za ovo, sinko.
Ma kakvi, bolje si nego ikada.
A ti sve slabije vidiš.
To je istina.
Još mi je malo ostalo, sine.
Nipošto. Najmanje pet godina.
Ajme, pet! Zadovoljila bih se s dvije.
Stvarno te lako zadovoljiti.
Prirodu ne možeš kontrolirati.
DUG
Umorna si?
Malo. -Dobro.
Imam hladne ruke.
Nemaš.
Trenutak.
Vraćam se za 15 minuta.
Hvala.
Umorna si? -Ne.
Vidiš da nikada nisi bila bolje? -Ma božanski sam.
Da vidim.
Dobro.
Bolje? -Ne.
Pazi na stubu.
Upomoć! Pomozite!
Bolničara, molim!
Kod kuće ćeš se odmoriti, dobro?
Ja ću morati nakratko otići, u redu? -Majko Božja...
Ali brzo ću se vratiti.
Što bi jela? -Nisam gladna.
Da, ali nešto moraš jesti. -Ne mogu ništa.
I tako želiš izdržati pet godina? -To si ti rekao. Meni su dosta dvije.
Baš si pametna.
Ne, stara sam.
Pripremit ću ti omlet i salatu od rajčica. -Nisam gladna.
Ne budi dosadan i naporan.
Da vidim...
Pas mater.
Dobro, poštedjet ću te salate.
Rekli su da možemo ići kući...
Majko mila, svi su upleteni i ništa im neće učiniti.
Ponavljam što sam već rekao, još vjerujem u pravnu državu.
I kralj?
Sine, stara sam, ali nisam glupa.
Hajde, zadnji zalogaj.
Rekao si to već tri puta.
Ovaj put je istina. -To si rekao već dvaput.
Znaš li što je jesti, a nisi gladan?
A ti što je biti gladan i ne moći jesti? -Isto.
Hajde, zadnji zalogaj. -Da, daj sve od sebe.
Antonia Pérez? -Da.
Sa suda.
Što ćemo?
Osjeća se plin.
Pas mater.
Ne mogu vjerovati.
Ostavila si plin.
Nisam. -Kako nisi? Tko je grijao kavu?
Rekao sam da ne diraš plin. Imaš mikrovalnu.
Grijala sam u mikrovalnoj.
Zašto ti ostavljam poruke?
Oprosti, sine, nisam vidjela.
Vidiš da ne možeš živjeti sama? -Živim s tobom.
Kvragu.
Daj, ne ljuti se, dovoljno mi problema rade godine.
Što ima? -Ništa. Eto.
Reci.
Što je to?
Novo je, nikad korišteno.
Defibrilator.
Ovo se ne može prodati. -Sve prodaješ na crnom tržištu, ne?
Da, ali treba to otpremiti, proći granicu... Marža je nikakva. -Zbilja?
Novi stoji 3000 eura. Provjerio sam.
Da. Novi, s jamstvom.
Koliko mi možeš dati?
Lucase, neću ti ni reći
jer ti se ne isplati.
Dam ti ga za 40 posto cijene. Imaš prostora.
Kako ti ide s onim?
Guram.
Rješava se ili ne?
Komplicirano je.
Znaš da možeš tražiti što god hoćeš. Zbilja, što god. Ovdje sam.
Radije bih da uzmeš ovo negoli da ti dugujem novac. Daj mi koliko god hoćeš.
Gle što ćemo danas jesti. -Opet?
Moramo jesti, ne?
Usporedio si cijene?
Kad si sa mnom, moram.
Moraš se obrijati i srediti za razgovor.
Nadam se da će te primiti.
Silno bih se razveselila.
A tek ja, nakon svih razgovora.
Uspije li, sve ćemo riješiti.
Što misliš, kako će proći?
Sve će biti u redu, vidjet ćeš. Vjeruj mi.
Pelene kad sam bila mala, pelene kad sam stara...
I krug se zatvara.
Baš si dosadna u zadnje vrijeme.
Samo mi probleme radiš.
Nedostaje mi diploma. -Sve je tu.
U redu.
Srednje znanje engleskog. -Srednje-visoko.
Savršeno razumijem gotovo sve.
U redu.
Vidim da si dosta radio...
Ali nemaš iskustva u sektoru... -Još ne, ali primite li me,
mogu ići na doškolovanje.
Dobro. Dostupnost? -Potpuna.
Potpuna... U redu. Ne znam, Lucase...
Zašto misliš da si spreman za posao?
Zato što sam prilično temeljit i uredan.
Mislim da mogu dobro popunjavati police.
Naravno.
Uljepšao si mi dan. -Uljepšate li ga vi meni, bit ću zahvalan.
Pokušat ćemo. Šaljem sve u tvrtku
i zovemo te čim jave. -U redu. -Hvala što si došao.
Hvala.
Sretno. Bok.
Policija. Pođi s nama. -Zašto? Što je?
Idemo. -Poslije ćemo objasniti. -Što je? -Bez brige, objasnit ćemo.
Možete li mi reći zašto me privodite? -Bez brige, sve ćeš saznati u postaji.
Miran sam. -Ne brini se.
Lucas Rodriguez Pérez.
Gdje je?
Ne znam na što mislite.
Baš si zaribao stvar.
Da, zaribao si.
Ajoj, Lucase...
Lucase!
Gdje je?
Što?
Što si učinio s njim?
Odvjetnik sam privedenog.
Niste valjda počeli bez mene?
Ne, ne, samo čavrljamo.
Lisičine su potrebne?
Ako ih ima, postoji razlog za to.
Malo ćemo se prisjetiti, u redu? Samo pinkicu.
Da vidimo...
Ispitali su te prije mojeg dolaska?
Je li istina da ste 17. oko 13 sati
bili u domu zdravlja s Antonijom Pérez González
kako bi je tretirali za bronhiolitis?
Da.
Je li istina da ste bili u prostoriji tih 15 minuta koliko je trajao tretman?
Da, jest.
Što ste radili tijekom tog vremena?
Ništa. Bio sam s njom.
Nismo mnogo razgovarali
jer je imala masku i nije mogla baš razgovarati.
Dao sam joj rupčić da ispuše nos i to je bilo to.
Čekali smo da se tretman završi i zatim smo otišli.
Možete li mi reći kojih je aparata bilo u prostoriji?
Ne sjećam se dobro.
Bio je stol, nekoliko stolaca...
Pult...
Medicinski materijal. I još neke stvari.
Možete li mi reći je li među opisanim stvarima bio i jedan defibrilator?
Ne sjećam se.
Jeste li u nekom trenutku uzeli navedeni aparat
kako bi ga proučili ili iz nekog drugog razloga? -Ne.
Nemam više pitanja.
Pokušaj se odmoriti, stari, dobro?
Čuješ me?
Sada si tu.
Kako si? Kako ide?
Prvi su dani svugdje teški.
A zamislite ovdje.
Lucase, bio sam ti dodijeljen prilikom privođenja i na ročištu.
Želiš li da te dalje zastupam
ili razmišljaš angažirati odvjetnika?
Hvala, ali ne mogu vas angažirati. Nemam novca niti ga mogu nabaviti.
To sada nije bitno. Najbitnije je da se pobrinem za tvoju obranu.
Želiš li, možemo početi pripremati proceduru i tako dobiti na vremenu.
Za koliko može biti suđenje?
Ovisi.
Šest mjeseci, godina, godina i pol. Ovisi o volumenu suda.
Ne može se učiniti ništa prije?
Razgovarati sa sucem, žaliti se, nešto. -Možemo se žaliti,
ali s obzirom na djelo i kako imaš dosje, sumnjam da će pomoći.
To je bilo davno. Dječačka glupost.
Da, ali ovdje se gleda sve.
Tip djela, opasnost od bijega, odjek u društvu.
A kod ovakvih djela, suci su obično vrlo strogi
što se tiče ukidanja mjera opreza prije suđenja.
Moram izaći odavde.
Starija osoba ovisi o meni.
Nemam vremena. Svaki dan koji prođe je opasnost za nju.
Neću ti lagati, Lucase.
Gotovo je nemoguće da izađeš prije suđenja. Treba smisliti drugo rješenje.
Socijalna služba će se pobrinuti za nju. -Koliko će im trebati za to?
Dok prouče sve, odobre,
nađu mjesto u javnom domu i prebace je,
najmanje mjesec, mjesec i pol.
Znate li što o obitelji...
Ne. Htio sam razgovarati s tobom prije razgovora s njihovim odvjetnikom.
Koliko je godina imao?
11.
Kako si?
Da, sve je u redu. Morao sam otići na nekoliko dana.
Imaš li hrane?
Dobro.
Nemoj ti kuhati.
Razgovaraj s Juanom, susjedom iznad. Neka ti pomogne.
Kako to misliš, nema ga?
Nema nikog u zgradi?
U redu. Ne, nema problema. Slušaj. Uzmi lijek. Nazvat ću te, dobro?
Ne mogu razgovarati sada. Ovdje ne mogu...
Halo?
Poslije se čujemo.
Kako si, stari? Kako se držiš? Kako si se probudio?
Dobro.
Sada si ovdje.
Savjetujem ti da se ne zatvoriš još više.
Morat ćeš prihvatiti to što si učinio
i nositi se s time što bolje možeš.
Ovo se ne može nositi. -Varaš se.
Sve se na kraju nosi. -Ne. -Nego što.
Nego što.
Ne prestajem misliti na njega.
Zamišljam trenutak kad su rekli roditeljima i...
Slušaj, moraš to prihvatiti. -Ma kakvi. Ne može se prihvatiti.
Da nisi uzeo taj aparat, misliš...
Misliš da bi dječak preživio? Misliš?
Ne znam.
Ali mrtav je.
Ne znam kako sam mogao to učiniti, pas mi mater!
I sve zbog jebenih 400 eura.
Zauvijek sam im uništio život.
Da, imaš pravo, sjebao si roditeljima život zauvijek.
I čini se da ćeš sada morati naučiti živjeti s time.
Pitanje je vremena kad ćeš izaći odavde.
Znam što proživljavaš.
Znam svaki trenutak koji ćeš proživjeti idućih godina.
Znam to jer sam i ja to proživio. A neke dane i dalje to proživljavam.
Moram izaći odavde.
Sebase, moraš mi pomoći.
Moram nabaviti novac i...
Moliti ih da mi oproste.
Otvorite vrata, molim vas! Otvorite!
Otvori 13!
Silno mi je žao.
Antonia.
Želite li javiti nekom od rodbine?
Nema više nikoga.
Ali znali ste što se događa, zar ne? -Da.
Ali nisam mislila da će tako daleko otići.
Mi iz Socijalne službe pomoći ćemo koliko budemo mogli.
Znamo da je težak trenutak.
Možete li biti s nekim?
Nemam nikoga.
Zdravo.
Dobro jutro, Trnoružice.
Vrijeme je za slatkiše. Bogami fino spavaš.
Previše radim. Premoren sam.
Smiri se, još ti je malo ostalo.
Onda mi nemoj davati tablete.
Gutaj.
Sljedeći put donesi mi sljezov kolačić. -Ne, odletjet ćeš na njemu. -Da barem!
Što kažu moji prijatelji?
Ovi više ispituju. Uglavnom moj broj.
Koliko je sati?
Vrijeme da idem. Vidimo se sutra.
I razveseli se malo, daj!
Još više?
Zdravo. -Zdravo.
Da vidimo ovo...
Da vidim...
U redu.
Kako si?
Eto me, u mislima.
To je zabranjeno.
Odvraćaju mi pozornost. -Napravit ćemo iznimku.
Još malo.
Napokon sam slobodan... Ići u zahod.
A sutra si oslobođen slatkiša.
Čuj, možeš li mi učiniti uslugu?
Možeš li nazvati ovaj broj?
Jedna starica. Reci joj da sam dobro... -Ne mogu.
I osobito saznaj kako je ona. Samo to.
Žalim, ali ne mogu.
U redu, shvaćam.
Isuse, kakav dan!
G. policajče!
Smijem li se istuširati?
Da?
Gospodine pacijente!
Kad mi završi smjena, dođem se oprostiti.
Je li sve u redu? -Jest.
Sine, što radiš tu? -Dali su mi nekoliko dana slobodno.
Kako si?
Večerao si? -A ti?
Nisam.
Bili su neki ljudi
i rekli da moramo otići iz stana za osam dana.
Ništa od toga.
Nikamo ne ideš, vjeruj mi.
Stavila sam ti čistu posteljinu
ako ostaješ spavati.
Ne mogu ostati.
Moram ići.
Uzet ću nešto odjeće i čujemo se, dobro?
Moramo se organizirati.
ISKLJUČI RADIO
Kako si? -Dobro.
Sud nas je izvijestio o datumu deložacije.
Sudski tajnik kaže da se deložacija može spriječiti
jedino ako se plati dug prema vama.
U redu.
Spis sada vodi odjel Rizika,
pa vam ja ne mogu pomoći.
Datum deložacije određen je za tjedan dana.
Ona je već u teškoj situaciji, a ja...
Ja ne radim.
Trebamo još malo vremena, molim vas. -Ne mogu vam reći više.
Takva je procedura. -Možemo li razgovarati s direktorom?
Trenutačno nije ovdje,
ali prenijet ću mu i dogovoriti vam sastanak.
Zavlačite nas?
Naravno da ne.
Ne? -Takva je procedura.
Ja nemam veze s time. -Procedura?
Procedura je uzeti stan starici, kao i svim starim ljudima u zoni,
i izgraditi turističke apartmane. To je vaša jebena procedura.
Uništavate ljudima život.
Molim vas, recite mi koliki je dug?
Ukupan dug plus kamate i troškovi.
Nabavim li taj novac u roku tjedan dana, zaustavit ćete deložaciju?
Gotovo je, sine.
Ne, nije.
Kako ćeš nabaviti novac u tjedan dana?
Vjeruj mi. Vidjet ćeš, nabavit ću ga.
Nemoj ništa učiniti što će te dovesti u opasnost. Prije ću otići u dom i eto.
Dom? Zašto?
Da umreš od tuge u tri dana? Nema šanse.
To je tvoj dom i nitko ti ga neće oduzeti. -Nije moj više.
Što ti je?
Možeš li disati?
Teško mi je uzbrdo.
Ova je ulica baš strma, da.
Slušaj, sine...
Nikomu neću biti na teret.
Imaš cijeli život pred sobom. -Ne. Moj je život s tobom.
Ne, Lucase.
Moramo prihvatiti okolnosti. -Koje? Da ostaneš na ulici?
Ne, životne. -Ne. Nisi li ti meni pomogla?
Jesam, ali nije isto.
Moram ići. Poslije te nazovem.
Dobro jutro, gospođo. Policija. -Onda više nije baš dobro.
Moramo razgovarati s osobom koja živi s vama. Znate li gdje je?
Ne. Znam da radi, ali ne mogu vam reći...
Glava mi je malo...
Bio je proteklih dana? -Nisam ga vidjela. Sjećala bih se.
Znate da je zločin skrivati zločinca? -Da, gledam to na televiziji svaki dan.
Nemojte zvoniti.
Imam ključ.
Dobra večer. Trebam Jeru.
Ja sam Lucas. Bio sam unutra sa Sebasom.
Rekao je da vam se javim. -Da, rekao mi je da se nisi premišljao.
Kad ti je rekao, nisi oklijevao. -Kad je potreba, brzo se odluči.
Što trebaš? -Novac.
Svi trebamo novac.
Neki više od drugih.
Što ćeš popiti?
Ništa, hvala.
Piće, sok, vodu?
Ne, zaista, hvala.
Nešto drugo?
Ne.
Koliko trebaš?
115.000 eura.
Treba mnogo raditi za to. -Mogu početi odmah ako treba.
Žuriš se kad te netko lovi.
Neće me opet uloviti, bez brige. -Ne bih bio tako siguran.
Pizde imaju sve vrijeme svijeta. -Da, ali traže mnoge i sumnjam
da imaju vremena i novca da nas sve nađu. -Samo moraju čekati da padnete.
Tučnjava, kontrola na cesti, bilo kakvo sranje i gotov si.
Potrudit ćemo se ne pasti.
Imaš vozačku? -Da.
Dobar sam vozač.
Javit će ti se.
Nemam mobitel. -Bolje. Tako ćeš duže izdržati na ulici.
Policija. -Pođi s nama. -Idemo.
Što je?
Što je? -Ništa.
Mislio si da ćeš pobjeći samo tako?
I još nas odvedeš do tipa kojega već dugo lovimo.
Razgovarao si s njim? -Ni s kim nisam razgovarao. -Ne?
Surađuj i razgovarat ćemo sa sucem da te pusti do suđenja. Što kažeš?
Ne znam o čemu govoriš.
Dobro.
Tko ti je rekao za njega?
Nitko mi nije ništa rekao.
O čemu ste razgovarali?
Ni s kim nisam razgovarao.
Ne zajebavaj nas.
Odakle ga znaš?
Ne znam kako objasniti. Ni s kim nisam razgovarao.
Saslušaj me, mali.
Moj kompa neće prestati dok ne progovoriš.
Tri, dva, jedan...
Kompa...
Sada radiš za nas.
Hrabar si.
Ne pljuješ, ne uzimaš što nije tvoje...
Šef će biti sretan.
Dobro došao.
Adresa, dan i vrijeme preuzimanja. Adresa za dostavu bit će u pretincu.
Moraš obaviti dvije stvari. Dovesti auto na naznačenu adresu
i ne otvarati prtljažnik ni pod koju cijenu. Jasno?
Da.
Ne dođe li auto na naznačenu adresu ili otvoriš prtljažnik, bit će problema.
Je li sve jasno?
Kad budeš na lokaciji, ostavi ključ u pretincu
i uzmi sljedeću adresu preuzimanja.
Ostaviš auto i sjedneš u autobus za centar.
Mi ćemo se pobrinuti za ostalo.
Auto neće biti na adresi u poruci do datuma i vremena preuzimanja.
Kad preuzmeš auto, u svakom ćemo trenutku znati gdje si. Ne zaboravi to.
Cijelim putom, dok ne ostaviš auto, naš će te auto pratiti.
Dobro?
Bude li kakvih problema,
zaustave te i progovoriš,
ti i svi tvoji ste gotovi.
Pitanja?
Ne.
Da duže traješ na ulici.
Oduzet ćemo ti to od prve isplate. Memoriraj broj i podatke.
I ne koristi se njom nigdje.
Ni za kupnju ni u hotelima, nigdje. Samo u slučaju nužde.
Jasno?
Bude li kakvih problema, nazovi ovaj broj.
Čujemo se.
Bok.
Kako si?
Dobro.
Čekaš autobus?
Ne, dolazi privatni avion po mene.
Oprosti što sam otišao bez pozdrava.
Malo mi se žurilo.
Pretpostavila sam kad sam čula kako si pobjegao. -Nisam imao izbora.
Bio si brz. Iznenadio si me.
Mnogo su te ispitivali?
Više negoli sam htjela.
I što si im rekla? -Istinu. Ja ne lažem.
Ni ja. Samo kad je nužno potrebno.
Oprosti ako sam ti prouzročio problem. -Ne, ne, meni nisi. Njima si.
Silno su ljuti.
Ne brini se. Imaju dobre plaće i sve vrijeme svijeta da me nađu.
Možda te nađu prije negoli misliš. -Ovisi o tome što radim, sreći...
Mnoge traže puno duže, a učinili su bitno gore stvari od mene. -Bitno gore?
Shvatio bih ako bi htjela sad pozvati policiju. -Ne.
Ja skrbim o ljudima, ne zatvaram ih.
Iskreno, tvoj mi se posao više sviđa. -I meni.
Hoćeš da idemo popiti nešto?
Šalim se.
U svakoj šali ima malo šale.
Samo sam ti htio zahvaliti jer si dobro skrbila o meni.
To mi je posao. Takva sam sa svim pacijentima.
Onda ti trebaju vrednovati to.
Glavno da mi ne šteti.
Mislim da bi ti naštetilo da sam ti rekao.
Ili tebi.
Onda sam dobro postupio što ti nisam rekao?
Dugujem ti.
Budeš li htjela ići na piće...
Ovaj put ozbiljno mislim.
Draže mi je kad se šališ. -U redu, šalim se. Jesi za piće?
Odgovorit ću ti ozbiljno. Doviđenja.
Mara!
Nisi osjetila da su kolica teža?
Gabriela. Izvoli ući.
Oprosti.
Oprosti što smetam. Pacijent sam dr. Lledó.
Viđao sam te u ordinaciji.
Već sam duže kod nje i ne znam je li u meni problem ili u lijekovima, ali...
Nisam dobro.
Zanimalo me kako si ti. Osjećaš li neko poboljšanje?
Moje se ne može poboljšati.
Žao mi je.
Oprosti, ali malo mi se žuri. -Da.
Oprosti ako sam ti smetao, nisam htio... -Ne, ne, ne smetaš.
Pretpostavljam da se katkada dogodi nešto i sve se promijeni. Žao mi je.
U vezi s čim?
Ne, žao mi je ako si loše iz kojega god razloga.
Poznajemo li se?
Ne, ne, ne. Iz ordinacije.
Oprosti, ali moram ići.
'Dan. -'Dan.
Htio sam napraviti polog. -Da.
Broj računa, podaci vlasnika, iznos i opis. -Ne znam broj računa.
Znam podatke. Možete li vi pogledati broj?
Ne mogu vam dati broj računa klijenta. Za polog mi je potreban broj računa,
podaci o vlasniku i osobna osobe koja radi polog.
U redu, hvala.
NAJAM STANOVA
Policija! Otvorite!
Otvorite, policija!
Mara, Mara...
Što radiš ovdje? -Imaš trenutak? Važno je.
Radim, Lucase.
Znam, ali trebam tvoju pomoć.
Slušaj, molim te. -Ne misliš da si mi dosta smetao?
Saslušaš li me na trenutak, kunem se, nećeš me više vidjeti.
Lucase...
Na intenzivnoj je.
Imala je plućnu emboliju koja je utjecala na srce.
Stanje joj je složeno.
Ali bit će dobro?
Pokušavaju je stabilizirati.
Bila je jako loše kad je primljena.
Prognoza nije dobra.
Treba čekati 24 sata pa ćemo vidjeti.
Pri svijesti je?
Da.
Zbilja? -Slaba je i dezorijentirana.
Ali rekla sam joj da si tu i bila je vrlo sretna.
Vidi se da ima volje živjeti.
Smijem li je vidjeti?
Bolje ne. -Zašto?
Kolege mi kažu da ima nekih u uniformi po bolnici.
Dala sam im broj dogodi li se što.
U redu.
Pas mater!
Jebeni stan.
Hvala što si mi pomogla.
Oprosti što sam ti komplicirao stvari, a sad još i ovo...
Sada nisam na poslu.
Bok.
Kako si?
Bilo je teško?
Da, malo.
Trebat će to promijeniti. Hoćeš da prošećemo ili popijemo nešto?
Ne, hvala. Moram ići spavati i isključiti se.
Žao mi je zbog svega što ti se događa. Zaista. -Hvala.
Meni je bolje s doktoricom. -Zbilja? -Da.
Ostao sam bez roditelja kao dijete.
Prometna nesreća.
I...
Bilo mi je grozno.
Cijeli sam život sam.
Dobro, ne cijeli život.
Našao sam osobu koja me voljela više negoli da sam joj sin.
Sad je u škakljivoj situaciji i nisam spreman izgubiti je.
Nikada nisi spreman izgubiti voljenu osobu.
Još manje ako ti je život oduzme bez upozorenja.
Da, ali...
Moramo naći smisao svemu tomu, ne?
Ili ne.
Možda ništa nema smisla u životu.
Kvragu... Oprosti što sam ti ispričao svoju priču. Siguran sam...
Tvoj je problem sigurno znatno bitniji.
Svatko ima svoje probleme.
Ali drago mi je da ti je dobro.
Zaista.
Silno mi je žao. Ne možeš ni zamisliti koliko.
Žao mi je što si loše. Zaista.
Hvala.
Moram ići.
Čuj, nismo se upoznali neki dan...
Pogodim li kako se zoveš, prošetat ćemo malo prije nego što odeš kući?
Gle, idemo ovuda.
Na daljinu se sve vidi malo bolje, ne? -U tome i jest problem.
Na daljinu sve vidim jasnije.
Moraš se pokušati isključiti kako bi doktorica rekla.
Da? Nikad nisam čula da je to rekla.
Meni to svaki put ponavlja.
Čuj, zašto ideš na terapiju?
Ako nije tajna.
Zbog roditelja i...
Pomalo od svega.
Ti?
Izgubila sam sina.
Prvi put to kažem naglas.
Ne znaš kakva je bol izgubiti dijete.
Dublju bol ne možeš zamisliti.
Guši te.
Ne da ti disati.
Kao da nosiš nož zabijen u prsa dan i noć...
I ne možeš ga izvaditi.
Katkada toliko boli da i ne boli više.
Sve ti je svejedno.
Nemaš se za što primiti.
Imaš još djece?
A otac?
Imaš partnera?
Njegov otac?
Njegov je otac donio odluku toga dana kad je saznao da sam trudna.
I do kraja je održao riječ.
Odlučio je ne znati ništa o njemu.
Do danas.
Žalim ga.
Propustio je nešto jedinstveno.
Moj je sin bio čudesan.
Eto.
Oprosti, ne znam zašto ti govorim ovo.
Uopće se ne poznajemo.
Možda zato.
Što radiš ovdje, sine? -Došao sam te izliječiti.
Kako si?
A ti? Kako si ti?
Ovaj me put gadno opalilo.
Meni dobro izgledaš.
Neka ti pregledaju vid.
Vidiš kako si bolje?
Baš sam se uplašila, sine.
Nisam mogla disati.
Minuta više i...
Moji kolege kažu da ćeš biti dobro. Vidjet ćeš.
Da.
Uzeli su nam kuću?
Ne, nisu još.
Rješavam to, dobro? Ne brini se.
Obećaj mi da si nećeš zakomplicirati život.
Glumit ću da sam bolesna i ostati još koji dan. -Ne.
Brzo ćeš se oporaviti i idemo skupa kući.
Sve će biti u redu.
Posjetila me tvoja prijateljica bolničarka.
Vrlo je zgodna i elegantna.
Da.
Slušaj...
Imaš li ovdje osobnu?
Nisam bila u stanju išta uzeti.
Ne znaš broj računa, zar ne?
Znam datum kad si se rodio.
Ali godište ne pamtim.
Ja znam tvoje. Rođena si 1933.
Ajme, baš sam stara!
Zdravo.
Nova adresa, dan i vrijeme preuzimanja.
Mogu li vidjeti Jera?
Zašto? Što god želiš njemu reći, reci meni.
Možete li mi unaprijed dati novac koji trebam?
Nastavit ću raditi koliko god bude potrebno.
Sutra je rok da platim nešto i moram to zatvoriti.
Imam samo 24 sata.
Ostavi ga tu.
'Dan. -'Dan.
Dugo se pokušavam naći s vama, ali vrlo ste zauzeti, pa nisam uspio.
Ako nemate ništa protiv, sutra ću vas primiti.
Vrlo rado.
Ali sumnjam da će nam dopustiti to.
Sigurno znate da sam u vrlo delikatnoj situaciji. Nije li tako?
Zamolio bih da budete jednako pristojni kao ja prema vama.
Odete li, morat ću vas tražiti kući
i to ne bi bilo ugodno ni za vas ni za vašu obitelj.
Pozorno me slušajte i nemojte da tratim vrijeme.
Antonia, starica koju ćete deložirati...
U bolnici je.
Sumnjam da će se izvući.
No izvuče li se, trebat će dom dok ne umre.
Sutra je rok za deložaciju kao što znate.
Trebam još 24 sata da nabavim novac i spriječim da ostane bez doma.
Ali to ne ovisi o meni, nego o sudu.
Ovako...
Ne lažem.
Molim vas da ni vi meni ne lažete. Niste u uredu.
Imam dio novca ovdje. Molim vas, dajte mi broj Antonijina računa.
Nemam ga ovdje.
Bolje da riješimo ovo prijateljski, ovdje i sada.
Molim vas.
Kao što vjerojatno znate,
bit ću duže vrijeme iza rešetaka. Svejedno mi je produže li to malo.
Želite naplatiti. Ja želim platiti i spriječiti da ostane bez doma.
Dajte mi još 24 sata i Antonijin broj računa
ili ću vam uništiti život, kunem se.
Oprosti što zovem nakon našeg razgovora, ali nemam drugog izbora.
Nisam očekivala takav prijedlog. To je velika obveza i odgovornost.
Imam svoj život. -Znam.
Prošao sam sve sto puta i nemam se komu obratiti.
Novac ne bi bio nikakav problem.
Ovo je znatno važnije od novca.
Ne mogu se obvezati.
Shvaćam. Oprosti na neugodnosti, ali morao sam pokušati. -U redu je.
I ja tebe shvaćam. -Da.
Šteta. -Što?
Što smo se upoznali u ovim okolnostima.
Sve se dogodi kad se mora dogoditi.
Ni prije ni poslije.
Takav je život. -Da.
Kad ćeš se vratiti?
Sve ovisi o tome hoću li uspjeti riješiti neke stvari.
Da. -U redu.
Moram ići. -Dobro.
Mnogo ti hvala.
Hvala na svemu što si učinila za mene.
Vrlo si posebna žena.
Ti si poseban.
Da?
Bok.
Ja sam.
Ništa...
Bio sam u prolazu pa sam...
Zapravo, niti sam bio u prolazu niti sam išta. Samo sam htio znati kako si.
Držim se.
Da.
Vidjela si kakvo je vrijeme? -Ne baš.
Jesi li za šetnju?
Bolje neki drugi dan.
Drugi dan... Drugi dan ne postoji.
Iskreno, zaista mi se ne da.
Danas mi nije baš dobro.
Da.
Želio bih ti reći nešto.
Kako si?
Vrti mi se. Kupio si mi kapu sedam brojeva manju.
Bile su na popustu.
Dvije za jednu. Naočale također.
Hoćeš probati moju? -Ne, ne. Možda me zaraziš nečim.
Da. Radošću.
Kako to da smo došli ovamo?
Ne znam.
Podsjeća me na djetinjstvo.
Isključim se od svega.
Ili se povežeš s nečim važnim.
Možda.
Bolje si?
Što si mi htio ispričati?
Zašto si me pozvao?
Sutra mi je važan dan.
Riješim li nešto, odlazim na duže vrijeme.
Zbilja?
Da.
Već duže vrijeme želim ti reći nešto, ali...
Nisam mogao.
Zašto? Što je?
Ništa.
Ako je nešto loše, radije ne želim znati.
Kad sam se već uspjela isključiti malo...
Ne, u redu je.
Dobro si? -Da, da.
Sigurno? -Da, da, dobro sam.
Ne brini se.
U redu, onda mi reci.
Znaš što?
Imaš pravo.
Moramo proslaviti što si se danas prvi put uspjela isključiti.
Prije sam redovito izlazila na ovakva mjesta.
Prije negoli sam postala majka.
Onda sam rodila
i posvetila se njemu.
Prestala sam izlaziti, piti, plesati.
Izgubiš se malo.
Moraš se odmoriti malo.
Imaš pravo. Razgovarajmo o tebi.
Ne, nema potrebe. -Da. -Ma kakvi.
Odlaziš poslovno?
Kamo ideš?
Još razmišljam, ne znam...
Ovisi. Moram najprije obaviti nešto. -Na koliko?
Ovisi kako bude. Još ne znam.
Nemam vrijeme povratka.
Sve će biti dobro.
Dobra si osoba.
Ma kakvi.
Još jedno piće?
Imam još. Što je, želiš me napiti?
Ne. Ja se želim napiti.
Dva "shota".
Ništa ne razumijem.
I bolje.
Ne znam je li ovo pametno? -Pametnije je nego da ti voziš.
Nisi u najboljoj formi.
A ti si sjajno, ne?
Kvragu. -Imaj povjerenja i uživaj.
Zašto smo ukrali jedan bicikl, a mogli smo dva?
Trebali smo ukrasti motor.
Gle... -Što izvodiš?
Što radiš? Nemoj se puštati, past ćeš.
No...
Već se dugo nisam ovako osjećala.
Nadam se da ćeš biti sve bolje.
Hvala.
Ništa ne shvaćam.
Što? -Ovo.
Ti i ja, ovdje...
Život.
Jebeni život.
No, filozofkinjo, odmori se malo. Danas si dala sve od sebe.
Hoćeš li doći gore?
Ne, hvala. Sutra imam nešto važno i moram rano ustati.
Baš zato. Dođi, odmori se i onda idi.
Ne.
Puno si popio. -Nisam.
Prošetat ću. Proći će me na svježem zraku.
Hvala, ali ne.
No... -Ostani.
Ne mogu.
Molim te.
Dok ne zaspim.
Bolje ne.
Odmori se.
Ne želim spavati.
Bojim se probuditi se sutra.
Uvijek dođemo na sutra.
Sada govoriš kao doktorica.
Da, naravno.
Moraš se isključiti malo.
Da.
Komplicirano.
Znaš što vidim svake večeri prije nego što zaspim?
Vidim sina.
Trči.
Trčim iza njega.
Pokušavam ga uloviti i zagrliti, ali ne uspijevam.
Slike su toliko moćne da mi uđu u san.
Nisam se mogla oprostiti od njega.
Čuj, ako moraš ići, idi, nema problema.
Dobro sam.
Da?
Da? -Da.
Da. -I ja.
Na kraju će biti po tvojem
i neću znati jesi li mi htio reći nešto
ili je sve bila strategija da me razveseliš.
Ili ti je možda lijepo sa mnom.
Momak! Kusur!
Sretno.
Pas mater!
Prokletstvo!
Koji ti je vrag, stari?
'Dan. -Izvolite.
Želim položiti novac.
Trebam broj računa, podatke o vlasniku i opis. -Da.
Iznos?
Evo ga, Antonia.
Eto ga.
Vidite li kako je hladno?
Da, smrznut ćemo se.
Moramo ići gore? -Da, tu smo. Sviđa vam se?
Mislila sam da je u onoj crvenoj. -Ne, tu je.
Zdravo.
Kako si?
Sve je u redu?
Ne znam, ti reci meni.
Što je?
Tko si?
Zašto pitaš? -Tko si?
Zašto si mi lagao?
Samo ću te jedno zamoliti.
Nemoj me povrijediti više od ovoga koliko sam povrijeđena.
Moja doktorica nije i tvoja. Nemaš doktoricu u centru.
Molim te, reci mi tko si.
Ne znam te iz centra.
Sve što sam ti rekao o svojem životu je istina... Dobro, ne sve.
Ne znam tko su moji roditelji.
Cijelo ti vrijeme pokušavam reći tko sam.
Ali nisam mogao. Ne znam jesam li kukavica...
Svakim si danom bila sve bolje...
Ili zato što sam...
Žao mi je.
Silno mi je žao zbog tvojeg sina. Ne možeš ni zamisliti koliko.
Dugo ti pokušavam ovo reći...
Ja sam ukrao defibrilator iz doma zdravlja.
Oprosti mi.
Zašto?
Zašto si mi učinio ovo?
Što sam ti učinila?
A ja?
Što da radim sada? Što?
Više nemam ništa.
Ne mogu više. Ne mogu više.
I sve si ovo učinio kako bi se oslobodio grižnje savjesti.
Jebene grižnje savjesti.
Podlac si...
Sebični si podlac.
Sve si mi oduzeo. Sve.
Gledaj...
Sama sam popila tablete.
Izvrsno, Antonia.
Zašto smo došle ovamo?
Sigurno je vrlo skupo.
Zdravo.
Baš si me uplašio.
Odakle ti?
Došao sam marendati s vama. Častite? -Da.
Izvoli, sine.
Hvala. -Nema na čemu.
Čuj, dobro izgledaš. -Nemoj biti baš siguran.
Gadno me udarilo. -Ma kakvi.
Pravi si stroj. Sa svime se možeš nositi.
Nekoć sam bila vrlo zgodna.
Kao Mara? -Ne, Mara je zgodnija.
No tu ste negdje.
Rekao sam da ćemo proslaviti na ovakvome mjestu kad sve riješim.
Sigurno je skupo.
Nema veze, Mara časti. -Naravno, s tvojim novcem.
U redu.
Oni ljudi više neće dolaziti k meni?
Ne, gotovo je.
Nitko ti neće oduzeti stan.
Nemoj plakati.
Nema plakanja, dobro?
Nemoj mi praviti scene ovdje. Ovdje ne dopuštaju plakanje, dobro?
Kako si ti? -Dobro.
Dobro. Živim. Normalno.
Baš kao i tvoj.
Hoćeš se mijenjati?
Zadržat ću svoj život.
Nešto za vas? -Ne, hvala, žuri mi se. Hvala.
No moram ići.
Kamo ideš, sine?
Na jedno mjesto gdje ćeš me moći vidjeti svake nedjelje.
U zatvor?
Da.
Slušaj...
Moram to učiniti. Predam li se sam, prije ću izaći.
Ti samo moraš izdržati.
I čekati da izađem, dobro?
Budeš li trebala što, možeš zvati Maru.
Neće biti sama.
Vidjet ćeš, sve će brzo proći i opet ćemo biti skupa.
Ovaj ćemo put imati sreće. Vidjet ćeš.
Moram ići.
Čuvaj se.
DUG
Za Charo, zbog njezine autentičnosti, smisla za humor i čovječnosti.
MEDIATRANSLATIONS