Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hvala.
Montezara…
Pet. Peron pet.
Mogu li vam pomoći uza stube?
Što?
-Ja ću uhvatiti dno. -Hvala.
Dobro. Bok! Bože, vidi ti to!
-Dobro, došao si onamo u komadu. -Još nisam.
Jedva ga nalazim na karti.
Prvi ti je odmor nakon mnogo godina.
Putovanje u Italiju ne može se smatrati odmorom.
Nemoj opet s „kletvom”.
Kletva postoji. Nakon faksa, izgubio putovnicu.
Vratio sam se na medeni, dobili smo gripu
i stalno je kišilo.
Ne vjerujem da je Liv izdržala.
Vidjeh je na Instagramu,
želi kupiti kuću za jedan euro.
-Nije ju već kupila? -Neće ako se mene pita.
Došao sam naći kćer i odvesti je kući.
Ti si Eric Field u Italiji, a ne Liam Neeson u 96 sati.
Da, istina. Poslao sam ti prezentaciju za Northstar.
Super, onda se opusti. Uživaj u krajoliku.
-Čujemo se poslije. -Da, čujemo se.
Zašto mi je Instagram javan?
Kći koju sam poznavao rekla bi: „Bok, tata.”
Bok, tata.
Prihvaćam. Zagrljaj za starog?
Hajde.
Hvala.
Zašto si ovdje? Mislila sam da nikad nećeš doći u Italiju.
Ti si iznimka,
moja draga kći koja je šmugnula noću.
-Noćnim letom. -Bez riječi.
-Poslala sam detaljan WhatsApp. -Što?
-Nestala si. -Na mrežama sam.
I onda nekako kupiš talijansku vilu?
Ako je bio signal za Batatu…
-Nije. -Ipak si me prizvala.
Znaš što? Kako hoćeš, Batata. Odbacit ću te do hotela.
Idem u kupnju kuće.
U kupnju? Još nije gotovo? Izvrsno. Nisam zakasnio.
Misliš da ćeš me spriječiti?
Trebam kavu za ovo.
Mislio sam da ćeš se zasititi Italije. Pojesti pizzu.
Vidjeti ruševine. Talijanskim šarmirati konobare.
-Ali nisi pitao. -Kako bih? Ne javljaš mi se.
Radila sam. Podučavala sam engleski u Milanu.
Dadiljala u Firenci. Brala masline.
Bila sam na putu za vinski festival.
Slučajno sam sjela u pogrešan vlak i evo me.
I bilo je „bum”.
Kakav bum? Nedostaje mi nekoliko dijelova te priče.
Moraš to osjetiti. Montezara je osjećaj.
Osjećam umor od leta. Možemo li prijeći na gluposti o kupovini vile?
To postoji. Mali gradovi prodaju stare kuće za euro da privuku ljude.
-Gradonačelnica mi je objasnila shemu. -Priznaješ da je shema.
Prijavila sam se i prihvatili su me i sad sam Montezaranka.
-Pretpostavio sam… -Opet ta riječ.
…da se vraćaš u Ohio.
Imala bi cimere, plaću, zubarsko osiguranje.
Znaš, odrastanje.
Nije li vlasništvo kuće sama definicija odrastanja?
Dušo, morao sam doći otvoriti kafić.
Mislim da kafić voliš više od mene.
Oboje vas jednako volim.
Jednako, Cesare?! Šališ se?
-Ne… -Stvarno?
-Ne jednako… -Ne mogu ovo podnijeti!
Tvoji prijatelji?
Cesare i Donata. Prekidaju gotovo svaki dan.
-Ciao, Olivia. -Ciao.
-Bok. -Bok.
Dvije kave.
-Hvala. -Nico, dvije kave za Oliviju.
-Hvala. -Nema na čemu.
Možda će mi se ljepotica napokon pridružiti na kavi.
Mene ne možeš obrlatiti, Giovanni.
Nikad me nisu toliko odbijali.
Dobro je imati nova iskustva.
-Ja ću platiti kave. -Hvala.
Ali posjedovanje kuće malo je skuplje od kave.
Upotrijebila bih mamin fond.
Povezan je s investicijama. Moraš prodati i platiti porez.
Eto još jedne odrasle riječi.
Ne sviđa mi se kako predstavljaš odrastanje.
Koliko znam, odrasla si, Liv. Daj, ti…
Djeca, ne?
Znaju te izluditi. Pokušaš im dati prostora.
Da nađu svoj put. Budeš kul tata, zar ne?
Ali ne smijem biti kul s lošim idejama.
Ne pita me za mišljenje.
Tako su je nasamarili na prijevaru s kućom za jedan euro.
Upoznali ste se.
-Što? -Tata, ovo je Francesca Pucci.
Gradonačelnica Montezare.
Dobro došli u Italiju, g. Field.
Kvragu.
-Batata, što si učinio? -Mislim da se želi povući.
-Upravo tako. Povlačimo se. -Ne povlačimo se.
Već smo pokrenuli papirologiju i prihvatili njezin polog od 5000 eura.
Pet tisuća eura? Nije jedan euro?
Polozi su standardna procedura za talijanske vile.
Da kupci dovrše radove.
Na karticu. Grad će mi vratiti kad završim.
-Ovo je reketarenje. -Tata, danas gledam kuće.
Dobro?
Trenutak nasamo, molim.
Zašto si toliko navalila na to?
Kad je mama bila u bolnici, tražile smo vile za euro.
S „prije” i „poslije”
i razgovarale što bismo drukčije.
Prijavile bismo se kad se oporavi.
Da, mislio sam da je to bilo sanjarenje da prebrodite teška razdoblja.
I jest bilo sanjarenje
koje želim ostvariti.
Mama se ponosila što je dijelom Talijanka
i bliže mi je dok sam u Italiji.
Zašto nisi prije rekla?
Da, jer ne slušam.
Dobro.
Francesca?
Dobro! Idemo vidjeti što se može kupiti za dolar.
Prva kuća.
Čekajte, da!
Cijena od jednog eura ima smisla.
Za euro očekujete Sikstinsku kapelu?
Samo treba malo njege.
Mislim da možemo dalje.
Ovuda.
Kuća broj dva.
Pa, svijetla je i prozračna.
Za euro ne očekujem Sikstinsku kapelu.
Ali očekujem strop.
Dolazi s cimerima. Mislim da možemo nastaviti.
Brzo.
Ozbiljno?
Nino je genijalac za obnove.
Francescin šogor izvođač je radova.
Dakle, obiteljsko reketarenje?
Kratko me ispričajte.
Čak i s genijalnim izvođačem, znaš da „uradi sam” znači da radiš sama?
Da. Učit ću dok radim.
Ovo nije isto kao dadiljanje i rad na renesansnom sajmu.
Kužim san, ali katkad stvarnost može biti jako hladan tuš.
Matteo, čuješ li me?
Da, Francesca. Da, bok.
Ovdje sam s muškarcem iz tvrtke za održavanje cesta.
Montezarin ček opet nije prošao.
Uzmi karticu za hitne slučajeve iz donje ladice stola.
Zapela je.
Udari je!
Ne, čak ni sad…
Jače! Jasno?
Jače… Da.
Evo ga, da!
Hvala, Francesca.
Dobro.
Otpiši 5000 eura kao skupu životnu pouku i idemo kući.
Moram vam pokazati drugu kuću.
Nije na popisu za euro, ali, Olivia, mislim da će ti se svidjeti.
Idemo, curo.
Svidjeti? Obožavam. Predivna je. Pogledaj stabla maslina.
-Zašto ova nije posve uništena? -Vlasnik je umro prošle godine.
Ekscentrični starac kojeg smo zvali Mrzovoljni Mario.
O, Maltese!
Izvoli, blesavi kozliću. Bila je Marijev ljubimac.
Sad je hrane ljudi iz grada. Dam vam i nju za euro.
Platim euro da je odnesete.
Velika je.
Da.
Sjajni stropovi.
Kuću je izgradio poznati lokalni arhitekt Greco.
Dođite.
Spavaće sobe.
Ima struje, vodovod.
Oboje je staro, ali radi.
Tu je čak i freska. Mrzovoljni Mario sam ju je naslikao.
Zapravo je prelijepa.
Super!
Prava talijanska soba s pogledom.
Čekajte, ovo je kuhinja?
Mrzovoljni Mario nije bio neki kuhar. Oslanjao se na staru mikrovalnu.
Mario, razumijem te.
Dvije su minute rješenje kad živiš sam.
Baš si depresivan, tata.
-Što? Ti ne kuhaš. -Znam, ali ti kuhaš. Ili jesi.
Tata ima tajnu.
Prije dosadnog restoranskog savjetnika bio je profi kuhar.
Pun je iznenađenja.
Prebacio sam se na korporacijsku stranu da zbrinem obitelj.
Ali čak i sad još se nisi vratio kuhanju.
Volim kuhati za tebe.
Zanimljivo jer nisi već odavno.
To bi zahtijevalo da dolaziš na večeru. Ikad.
Moram priznati da ste ostavili šećer na kraju.
Vila još nije na službenom popisu.
Mario je umro bez oporuke.
Moramo riješiti nasljedstvo prije nuđenja.
Da nije kuću ostavio kozliću?
Talijanski rođaci nisu zainteresirani. Znate, prevelika gnjavaža, predaleko.
I mogući daljnji rođaci nisu uzvraćali pozive ni e-poruke
pa je sad darovana Montezari.
Ovo je to mjesto. Osjećam to.
Jesmo li je prodali?
Nisi mogla otići na tetoviranje zbog krize?
Već jesam, lanjski snijeg.
-Molim? Gdje? -Pusti to.
Onda se čini da imamo kuću za jedan euro.
Super!
Molim? Ostaješ?
Moram pomoći Liv da pokrene obnovu.
Nekoliko tjedana, mjesec dana.
Mjesec?! Propustit ćeš sastanak za Northstar.
Protiv Konzaltinga Savršen tanjur.
Da. Možda ti možeš iznijeti ponudu za Northstar. Zola, spremna si.
Eric, znaš da ti zaključuješ poslove. Očekuju te u sobi.
Možemo pripremiti slike i jelovnike preko Zooma. Šarmantnija si od mene.
Pa, laskanje ti možda pomogne.
Ali požuri se s obnovom.
Dobro, Eric Field
uživa u talijanskoj vili.
-Tko bi rekao? -Liv ne bi, to je sigurno.
Razgovarajmo sutra. Da.
Mislio sam da se raspakiravaš.
Da. Upravo sam završila.
-Možeš pospremiti stvari. -Kako da znam gdje je što?
Da.
Znaš, u hotelu nema mog nereda. Zašto ne odsjedneš ondje?
-Ne želim da budeš sama. -Nisam. Izlazim.
Nalazim se s Donatom da opet čujem o njezinoj sagi o prekidu.
Aha. Dobro.
Dobro.
Nemoj prekasno ostati. Počinjemo rano.
MINIPIZZE
-Stracciatellu, molim vas. -Naravno.
-I ja je najviše volim. -Bok. Ja je nisam kušao.
Eric, ovo je Bernardo. Bernardo, upoznaj Erica, Olivijina oca.
Bit ću na sutrašnjem sastanku o obnovi s Ninom.
Bernardo je naš lokalni geodet.
U Americi ih nema. To je kao…
Stručnjak za nekretnine.
Obvezni smo na svakom građevinskom projektu.
Super. Svaka pomoć dobro dođe.
To je zadnja kuglica stracciatelle.
Vi je uzmite.
Ne. To je tipični okus sladoleda.
-Bila bih grozna gradonačelnica… -To je mirovna ponuda.
Ranije se nisam najbolje ponašao. Molim vas.
-Izvolite. -Dobro.
-Hvala. -Naravno.
A ja ću čokoladu ako već častite.
Da, naravno. Duo cioccolato, per favore.
Vaš je talijanski…
Radim na njemu. Kad sam već ovdje, mogu se potruditi.
Grazie.
Dobra večer.
Možemo razgovarati o dozvoli za proširenje?
Oprostite.
To je Giovanni Rosada, lokalni kuhar. Darovit je.
-Sjednimo. -Da.
Ovamo.
-Vi… -Da.
-Imate malo… -Uvijek.
-Više je ondje. -Jesam? Smotan sam.
Hvala.
Molim vas, pozdravite Oliviju.
-Ciao. -Ciao.
Obavili ste turističku kupnju?
Da. To je…
dragocjen teret. Bolje da odnesem večeru kući.
Niste se šalili o mikrovalnoj. Znate da ste u Italiji?
Da, ali to je talijanska smrznuta pizza.
Vidimo se.
Drag je, zar ne?
Amerikanac je…
Kuća Mrzovoljnog Marija?
To je kocka.
Pogotovo jer nije na službenom popisu.
Svi mladi odlaze.
U Rim, Milano.
Moramo pokušati spasiti gradić.
Dakle, rješenje je da ga preuzmu stranci sa smrznutom pizzom?
Smatraj da nam se pridružuju,
a ne da preuzimaju.
Ako želim da procjenitelj podrži moje nove inicijative,
prva kuća za jedan euro mora biti potpuni uspjeh.
Dobro.
Dobro jutro, sunašce.
Gdje sam? Koliko je sati?
Pola devet.
Nino je ovdje već jedan sat. Rano krećemo, sjećaš se?
Da. Zbog promjene vremenske zone moj alarm nije…
Uživaš u ovome, zar ne?
Da. Hlače.
-Što? -Trebat će ti hlače.
Duga noć s mikrovalnom?
Dobro me poznajete. Nisam vas očekivao.
Naravno da sam došla. Kao prvi dan škole.
Dobro jutro.
-Vi ste zasigurno Eric. -Jesam.
-Nino. -Bok.
Guba izbor. Najbolja vila u gradu!
-To kažete za svaku kuću? -Da.
Imam raspored i proračun.
-Donijet ću nam ploču. -Uspori malo.
Čija je ovo obnova?
Pa, ja bih mogao plaćati
dok ne prodaš investicijske račune.
Trebat ćeš novac unaprijed.
Prešla sam limit na kartici.
Dobro. Ali vratit ću ti čim prije. Hvala.
Dotad, Amex i ja smijemo odlučivati. Imamo iskustva.
Da, u savjetovanju o kuhinjama. To je posve drukčije
od onoga što planiramo, a to je vibra.
Želimo modernizirati kuću, ali zadržati originalni šarm.
Brava. Sviđa mi se kako govori.
I preuzet ću kultiviranje vrta straga.
-Hajde. -Dobro.
Da, ovo je savršeno. Ovdje.
Vrt? Vidim samo smetlište.
Mama je uvijek imala vrt.
Nastavljam obiteljsko nasljeđe.
Bit će održivo i želim da obnova bude ekološki prihvatljiva.
Održivost mi je jedan od glavnih ciljeva u Montezari.
Ovo je zabavno, no možemo se uozbiljiti?
Što trebamo? Koga? Trebamo električara, krovopokrivača.
-Vodoinstalatera. -Ne. To sam ja. Radim na tome.
-Nino je majstor za sve. -Da.
Sve ću ja riješiti.
Kaže da će riješiti.
Dobro. Vidjet ćemo što nam treba usput. Rado ću upravljati ovim brodom.
Tata. Moja kuća. Moje kormilo.
Da. Ovo će biti vila iz snova.
-Prvo dozvole. -Da.
Ima mnogo dozvola u našoj poznatoj talijanskoj birokraciji.
Sreća što ću vas spasiti.
-Bok. -Bernardo.
Ali prije dozvola da vidim nacrte.
Rušenje. Vodoinstalater. Gips. Ličenje. Obnova freske.
I želimo pravu kuhinju.
Sve je ostvarivo. Standardne dozvole.
Potrajat će šest mjeseci.
Što?!
Znam. Prilično brzo, ne?
Bernardo, obećaj da ćeš se potruditi to ubrzati.
Znaš da je ovo važno za Montezaru.
-Razumiješ li je? -Pokaži čaroliju.
Kako da te odbijem, bubamaro?
Možete početi raditi.
Zloglasna bijela ploča Erica Fielda.
-Ne trebam tvoj raspored. -Trebaš.
Da, ali vila određuje raspored. Nino i ja moramo to osjetiti.
Što sam propustila?
Sviđa mi se kalendar.
-Organizirano. -Vidiš? Nekomu se sviđa.
Pravi trenutak. Želim vam pokazati
novi softver koji koristim. Napravio sam prikaz.
Nino, zaposli me.
Samo da izbjegnem tatin PowerPoint.
-Nije PowerPoint. To je simulacija. -Vidiš? Odoh ja.
Lijepo je.
-Znate, mogu ja to. -Naravno. Samo sam htjela pomoći.
Razumijem. Da.
Pomaknimo stranicu s hranom prije jelovnika.
Bok!
Oprostite što prekidam.
-Nastavite. -Hvala.
Tko je zgodna žena?
To je samo gradonačelnica.
Gradonačelnica? Kvragu.
Sad mi 30 dana ima smisla.
Tko, ona? Ne. Gnjavatorica je.
-Prava mikromenadžerica. -Kao da imate mnogo toga zajedničkog.
Sljedeća stranica, molim.
Da.
Baš je zabavno križati dane.
Da, znam. Zar nemate posla u gradskoj vijećnici?
Imam. Došla sam s Bernardom, ali sad idem.
Da, stoga, ciao.
Ciao. Jeste li obavili provjeru električne sigurnosti?
EU ima visoke standarde.
Znate procijeniti vrijednost imovine?
Naravno. Zašto pitate?
Znate, u slučaju da Olivia želi brzo obnoviti i preprodati kuću.
-To bi bilo mudro. -Slažem se.
Treba uvjeriti Oliviju i Francescu.
Dakle, Francesca je često ovdje?
Više nego što sam očekivao.
To je Francescin način. Uvijek mora biti glavna.
-Vas ste dvoje bliski? -Jako.
Posebna je žena.
Gotovo kao da ste moćni par Montezare.
-Moglo bi se reći. -Bernardo!
-Oprostite. -Naravno. Da.
Proizvodi na bazi drva autentičniji su.
Da, i skuplji. I teže ih je postaviti.
Mislim da nam neće trebati.
Opa!
-Predivno je. -Opa!
Takvi detalji privlače kupce.
Kupce?
-Koje kupce? Rekla sam ti. Ne prodajem. -Molim te. Imaš 24 godine. Što planiraš?
-Zauvijek živjeti u uspavanom gradiću? -Da.
Iskustvo moje generacije s odrastanjem nije sjajno.
Nema sigurnog posla ni zdravstvenog. Ne bih.
-Iz kojeg su razdoblja? -Kasne 1800-e.
Htjela sam marokanske pločice.
DVADESETI DAN
Nino!
Dođi.
Što je to?
Dimnjak.
Ali nema kamina u tom dijelu kuće.
Posao za L'Orso Grasso.
Debelog medvjeda?
Da.
Bravo! Još jedan udarac! Hajde!
-Olivia, budi oprezna. -Bez brige. Debeli medvjed to može.
Cijelim tijelom.
To!
Bravo!
Opa! Jesi li dobro?
Jesam. Opa!
-Zašto bi itko to zazidao? -Propuh. Ptice se gnijezde.
Ludi starac.
Opa! Ovo je prava zidana peć. Za pizze.
Sigurno je dio izvorne kuhinje.
-Opet vidiš znakove dolara? -Što? Ne.
Razmišljao sam o planovima za preuređenje kuhinje.
Ovo sve podiže na višu razinu.
Postoje li originalni nacrti? Želim vidjeti fali li još što.
Moguće. U gradskoj vijećnici.
-Sretno s pronalaskom. -Izazov prihvaćen.
Možda ja svratim gradonačelnici. Najbrži put do grada?
-Marijeva bicicletta. -Dobro.
Mislim da je u šupi straga. Nadimak joj je bio „Vecchia Strega”.
„Vecchia” znači „stara”. A „Strega”?
Vještica. Stara Vještica.
Stara…
Vještica.
Ignorirajte ga.
Dobro.
Dobro jutro, dame.
Dobro jutro!
Zašto razgovaraš s njim?
Samo sam pristojna.
Ali on je stranac!
Zgodan stranac.
Sad si gradska koketa?
Nemoj pasti na te oči. Amerikanci su došli da nas unište!
Bok.
Postoji li riparo bicicletta…
negozio?
Želite da nastavim govoriti, zar ne?
-Tipični Amerikanac. -Razumio sam.
Arogantan. Misli da svi govore engleski.
Slažem se, volim bahate.
I kad su tako u formi.
Prestani.
Bok!
Vecchia Strega! Lokalna legenda opet vozi.
Imam pribor za popravak. Hajde.
Hvala.
-Sigurno ste se dobro rasuli. -Da, to je kletva.
-Kletva? -Duga priča.
Jesmo li danas besplatna zabava?
-Antonije? -Što?
Sve se tri zovu Antonia. I vole dobru predstavu.
I cijeli dan sjede na fontani?
Cijeli dan. Il dolce far niente. Divota dokolice.
-Nikad čuo za to. -To je popularno načelo u Italiji.
To nije moja navika.
Da. Ja imam tvrtku pa moram biti radoholičar.
Radoholičar je loša riječ?
-Molim vas. -Mi održavamo svijet.
Hvala, mi ga održavamo.
Pronta! Kao nov.
Mislim da ništa na ovome nije novo već 50 godina, no cijenim to.
Tražim izvorne nacrte vile. Utrkujmo se do Municipija.
-Neće biti neka utrka. -Hajde.
-Bojite se da ću stići prije? -Ne, već smo tu.
Ovo je moje parkirno mjesto.
-Matteo, moj pomoćnik. G. Eric Field. -Pozdrav.
Opa!
Ne mogu ništa naći ako je spremljeno.
Isti ste kao Olivia.
Znala sam da mi se sviđa. Evo ga.
Sastanak o revitalizaciji za deset je minuta.
-Da im ulijem grappu u kavu? -Matteo, molim te.
Idemo.
Bože, pomozi.
-Ovuda. -Da.
Stigli smo.
Sad mi vaš ured izgleda izvrsno organiziran.
Imali smo poplavu pa su sve premještali.
Vjerojatno je tu negdje.
Sretno.
Ajme, ne…
Što?
Ma nemoguće!
-Pozvat ćemo pomoć. U redu je. -Ne možemo. Ovdje nema signala.
Moram na sastanak
a ured Mjesnog procjenitelja nema mnogo razumijevanja.
Dobro. Pustite mene. Samo ću…
-Dobro. -Molim vas.
Na tri. Jedan, dva, tri.
Gradonačelniče?
-Stigli su gosti. -Da.
Završavala sam obilazak s američkim gostom.
Ovuda, molim vas.
Djeluju zabavno.
Možda da uliješ malo grappe u svoju kavu.
Ciao.
-'Jutro, Eric. -Dobro jutro.
Eric, kako napreduje obnova?
Glasno i neuredno.
Ti odnesi metlu u vilu, a ja ću ostati i praviti espresso.
Bez brige. Evo.
To zvuči dobro.
Hvala. Zbilja se veselimo.
-Pa-pa. -Da.
Vražji Northstar naš je klijent!
Očito si rasturila prezentaciju.
Da, mobitel mi se užario.
Čak mi i Deb Welch iz Savršenog tanjura čestita.
Zbilja? Meni ne.
Čekaj, krade li te konkurencija?
Ma daj. Kad se vraćaš?
U vezi s time.
-Mislim da… -Eric!
-Da? -Trebam te ovdje.
Naravno.
Mi o vuku! Deb je.
-Što? -Bez brige. Otkantat ću je.
Moram ići.
Dobro.
Bok, Nino. Nemamo sreće s nacrtima.
Možemo početi s cijevima. Prvo ćemo ukloniti stare.
Adesso, navali.
Na što da navalim? Misliš na mene?
Da, uključi se.
Držim. Dobit ćeš zabavan posao.
-Piljenje. -Piljenje je zabavno. Da, naravno.
-Hajde. -Samo… Dobro.
-Dobro. -Ovdje?
Da.
Hej, Francesca ti je šogorica, zar ne?
-Iz tvog braka ili… -Ne, ne moga.
Bila je udana za mog brata Alessandra.
Preminuo je prije pet godina. Srčani udar.
Iznenada.
Tako mi je žao. Znam kako je to. Moja…
Žena mi je preminula prije tri godine. Užasan je to klub.
Znaš,
slobodan si, Francesca je slobodna…
Mislio sam… Pa, ona i Bernardo…
Bernardo? Znam samo da joj nitko nije taknuo srce još od Alessandra.
Intrigantno, no nisam u optjecaju.
Kakvom optjecaju?
Francesca.
Gradonačelnice, baš na vrijeme da me spasite od… ovoga.
Ne znam. Izgleda zabavno.
Moram ići.
Olivia me zove.
Ne zove.
Evo, pomoći ću.
Ne, dotjerani ste…
Ginger Rogers radila je što i Fred Astaire,
ali unatrag i u štiklama.
U redu, gradonačelnice, zaplešimo. Pokažite mi što znate.
Moram nešto priznati. Nisam ja baš neki majstor.
Pomoći ću.
Zaglavio sam u dimnjaku dok sam tjerao vjevericu.
Tada je Liv shvatila da Djed Mraz ne postoji.
Ako tata ne stane u dimnjak, kako bi Djed Mraz?
Čovječe. Bože, čekaj.
-Evo, ja ću. Znam. -Odvratno!
-Hvala. -Baš smo dobar plesni par, zar ne?
Dio! Zatvorio sam vodu. Sigurno je nešto ostalo u cijevi.
Tako mi je žao, Francesca.
Oprostite!
Ozbiljno? Oglašavaš vilu nakon svega što smo rekli?
Ne. Samo gledam slične kuće u blizini.
Evo. Ulaganja su likvidirana.
Ček za sve što ti dugujem minus porez. Vidiš?
Znam tu riječ za odrasle.
-Hvala, Liv. Ali slušaj, mislim… -Mislim da je vrijeme da odeš.
Prošao je mjesec. Mogu ostati još malo.
Došao si me odgovoriti.
A kad nisi uspio,
krenuo si u čudnu kampanju da me uvjeriš da je prodam.
Jer kad završe, što ćeš učiniti? Kako ćeš se uzdržavati?
Batata se brine.
Već ću nešto smisliti.
-Što sadiš? -Ovdje je lavanda.
A sve ovo bit će ružmarin
jer su jestivi i dobri za oprašivanje.
Želiš pomoć?
-Razmišljao sam… -Možeš li šutjeti?
Molim te.
Barem kratko.
Možemo li samo
vrtlariti?
I želim u krevet
Malo sam popila prije sat vremena
I udarilo me ravno u glavu
Kamo god lutala
Na kopnu ili moru ili na pjeni plovila
Uvijek me čuješ kako pjevam tu pjesmu
Pokaži mi put Pokaži mi put do kuće
-Da! -Bože.
Dugo to nisam pjevala.
Možda imaš pravo. Predugo sam ostao.
Ali ako se moj boravak u Italiji bliži kraju,
mogu se jednu noć odreći Zooma i smrznute pizze.
Idemo na večeru.
Nas dvoje?
Pa, mislim, Maltese se vjerojatno već zasitila pa…
Rado.
Dobro.
To je to.
Dobro.
-Dobro došli. -Hvala.
Sjajno, hvala.
Buonasera. Dobro došli u moj restoran.
Donata, VIP stol do kuhinje za moje posebne goste.
Naravno, za mnom.
VIP-ovci.
-Super. -Znaš obraditi mog tatu, Gio.
Budući da mi se nećeš pridružiti na kavi, moram se dodatno potruditi. Prego.
Izvoli.
Hvala.
To je lokalni Brunello di Montalcino.
Allora, Eric, čujem da se i vi bavite restoranima.
-Je li tako? -Da, ali ne ovako. Savjetujem.
Savjetujete? Što to znači?
Savjetujem klijente kako da unaprijede posao.
Sve, od proračuna do novih jelovnika.
Molim te, to samo znači da ne kuha kad bi trebao kuhati.
Stiže prvo jelo, maltagliati s vrganjima.
-Regionalni specijalitet. -Hvala.
Odavde si, Giovanni?
Iz Rima, ali imam obitelj u Montezari.
-Zato si ovdje otvorio restoran? -Napokon je zanimam.
Samo pristojno razgovaram u skučenom prostoru.
Bio sam pomoćni kuhar u Rimu, no oduvijek sanjam svoj restoran.
Gdje mogu spravljati obiteljske recepte.
Tjestenina je tako lagana, a tako bogata okusom.
Osjećam li rastopljene inćune u maslinovu ulju?
-Dojmljivo nepce. -Nisi zaboravio, tata.
Dobar tek.
Hvala.
Drugo je jelo svježe narezan brancin
punjen biljem i pečen u slanoj kori.
Hvala, Fabio.
Upoznat sam s tehnikama, ali čudim se okusima. Zadivljen sam.
Kao da sam u raju.
Katkad svratite između ručka i večere.
Pokazat ću vam trucchette toscane.
-Zvuči sjajno. -Dobro.
Ukusno. Hvala.
-Vidimo se. -Ciao.
Bilo je sjajno.
-Bok. -Bok.
Dobro.
To je tvoj napad šarmom?
Zašto? Napokon djeluje?
Javit ću ti.
Jesu li svi ovdje? Ekipa, uđite. Dođite.
Što je tako hitno?
Liv i ja uživali smo u restoranu Trattoria Rosada.
Uživali ste u pravoj tjestenini.
-Možemo li sad otići? -Ne još.
Ova me obnova podsjetila na klijente.
Par kuhara koji su kupili bungalov u Columbusu.
Što želiš reći, tata?
Posve su unaprijedili kuhinju i sad u njoj drže tečajeve kuhanja.
Želite napraviti nešto takvo ovdje u ovoj vili?
Je li uopće moguće?
Ne, nije.
Saslušajte me.
Umjesto da bacimo jadnu mikrovalnu,
napravimo cijelu komercijalnu kuhinju, počevši od zidane peći.
Ali tko će podučavati?
Sigurno ne Amerikanci. Dajte.
Lokalni kuhari. Neka ovo mjesto bude autentično.
Pomoći ću sa zapošljavanjem. To znam.
Lokalni kuhari. Lokalna hrana. Škola kuhanja privukla bi turiste.
Da. Kuhinjom možemo pokazati koliko je Montezara posebna.
Dobro. Sviđa mi se ta vibra, da.
Tečajevi kuhanja zahtijevaju drugu dozvolu.
A do tih je dozvola jako teško doći.
Tu ti nastupaš. Ti si naše tajno oružje.
Očarao si Ured za dozvole.
Vidjet ćemo.
31. DAN
Ovamo ide posuđe, daleko od prostora za pripremu i jelo.
Hladnjak s dvokrilnim vratima, zamrzivač,
plinski štednjak ovdje i dvije električne ploče za kuhanje.
-Sviđa mi se. -Hvala.
Sve je to super, no je li nužno? Ne mogu si to priuštiti.
Imam i ja vlastiti fond.
Novac koji sam štedio, iskreno, ne znam za što,
ali sad se čini da je to bilo za vrhunske talijanske aparate.
Nikad te se neću riješiti.
-Još mogu otići. -Ne.
Ne znam ništa o komercijalnim kuhinjama.
Ne zauvijek. Samo još neko vrijeme.
Godinama nisam pravio tjesteninu. Oslanjao sam se na onu iz kutije.
Ne, ne govori to. Daj. To je orrendo.
-Ništa dobro ne dolazi iz kartona. -Znam. Prije je sve bilo domaće.
Olivia i žena Mia pravile su mi društvo u kuhinji.
Organizirali smo velike večere,
a Olivia bi nosila lažne brkove
i napisala jelovnik na ploču. Mala šefica sale.
-I više to ne radite? -Ne.
-Olivia je prerasla brkove. -Jasno.
Život se promijenio kad smo…
kad smo saznali da Mia ima rak.
Izgubio sam radost kuhanja.
A kako ti je kad sad kuhaš?
-Kao da trebam biti ovdje. -Dobro došao kući, Eric.
Hvala.
Planovi za vilu promijenili su se.
Pravimo komercijalnu kuhinju za moguće tečajeve kuhanja.
-Bi li možda podučavao ondje? -Zbilja?
Olivia je to tražila?
Pa, znaš, sviđa joj se ideja da mještani prenose svoje znanje.
Divno, da. Prijavi me.
Odlično.
A ove?
Dosadno.
Dakle, Gio. Sviđaš se tom tipu.
Ružno. Dalje.
Gio ili pločice?
Ma daj, dobar je on. Darovit je. Ljubazan.
Bolji od starog dečka, frizbijaša Brada.
Nema ništa loše u tome da želiš biti profesionalni frizbijaš.
Naravno. Što sad radi?
Želi igrati profesionalni frizbi.
Eto.
Si! To je to. Baš u stilu ove vile.
-Moderno, a tradicionalno. -Slažem se.
Odustajem dok sam u prednosti.
Darovita si za ovo, Olivia. Dizajn i protok. Duša.
Hvala. Vrlo si ljubazan.
Nisam lažno ljubazan.
Razmišljala si o studiju?
Ne, nisam o tome razmišljala.
Dosad.
U Rimu imam prijatelja dizajnera.
Da, prima učenike. Ako te zanima.
Ne znam. Jesam li zainteresirana?
Možda. Da, možda jesam.
Zadnjih nekoliko godina osjećala sam se kao da lutam.
Kao da tražim što bih radila u životu.
Ne znam. Uvjerila sam tatu da je vila dobra ideja. Neću sad bježati.
Ako si u nedoumici, veslaj prema van.
-Ninova surferska mudrost. -Da!
-Misliš da uhvatim val? -Da.
Dobro.
Daj da razmislim. Može?
Nema žurbe. Javi mi.
Recite: „Stol za dvoje, molim.”
Un tavolo per due, per favore.
Giuliano Montaldo…
On je bio prelijep muškarac.
Dobro jutro, dame.
Danas je divan dan.
I dalje ne razumijem.
Utičnice po našim povijesnim cestama?
Već smo razgovarali.
Turisti traže električne punionice.
Svi su auti za iznajmljivanje električni.
Naš američki gost.
Eric, imate hitnog posla?
Da. Da, vrlo je hitno…
Ispričavam se…
Trebam gradonačelničinu pomoć.
Matteo može odgovoriti na preostala pitanja, gospodo.
Hvala.
Molim vas…
-Najbolje skrovište u vijećnici. -Dok čekamo, tražit ćemo stari nacrt.
-Ostavit ću vrata odškrinuta. -Da.
Sigurno vam nije lako kao gradonačelnici.
Rijetka smo vrsta ovdje u Italiji,
zbog čega mi je znatno teže ostvariti planove.
Zašto onda ovo radite?
Pokojni suprug Alessandro bio je gradonačelnik.
Davno.
To je on?
Ne baš toliko davno.
Pričajte mi o njemu, Alessandru.
Bio je drag. Otvoren.
Tvrdoglav.
Uvijek smo se izgubili, nikad ne bi pitao za upute.
Takvi su muškarci. Radije ćemo pasti s litice nego priznati da ne znamo.
-I bio je izvrstan plesač. -Nisu svi muškarci takvi.
Mene nećete naći na plesnom podiju.
Nakon što je umro, ljudi su me poticali da preuzmem,
ali, znate, previše je politike u politici.
Da. Zašto ste se predomislili?
Dosadilo mi je čekati da netko uskoči i spasi Montezaru.
Na početku stalno sam se pitao:
„Zašto gradonačelnica mikroupravlja obnovom vile?”
Nisam mikroupravljala.
Dobro, jesam.
Ali samo zato što želim da sve prođe posve savršeno.
-Jer volite ovaj grad. -Bojim se za ovaj grad.
Pred bankrotom smo. Ali znate li što?
Za sve vrijedno ljubavi valja se boriti.
Da.
A Olivijina majka?
Mia. Da, ona…
bila je originalna.
Otkako sam je upoznao, radio sam dotad mi nezamislivo.
Primjerice, grožđice.
-Vaša su ljubavna priča grožđice? -Uvijek sam ih mrzio.
Na našem prvom spoju odlučili smo planinariti.
Doručkovali smo kod nje i spravila je kašu s grožđicama.
I nekako sam sve pojeo.
Put do ljubavi nikad nije gladak.
Da, moj je bio posut grožđicama.
-Znala je da ju volite. -Izazivala mi je ljubavnu grožđicu.
-Joj, ne. -Fora s voćem.
-Ljubavnu groznicu. -Shvaćam. Užasna fora.
Znam. Mislim da je to to.
-Greco? -Da.
Da, on je bio arhitekt.
Evo. Leoni. Pogledajte ovo.
Molim te, budi što trebamo.
To!
Vidite? Znao sam. Vila je imala prostranu kuhinju.
Gotovo se čini da je škola kuhanja bila suđena.
Ako ikad dobijemo dozvolu za prenamjenu. Bernardo kao da je ispario.
Stvarno? Riješit ću ja to.
Grazie.
Pitao sam se.
Jesu li još kuća od eura prenamijenili za posao?
Da, u Cossariju. To je stari toskanski dvorac.
Preuredili su ga i sad je luksuzni dizajnerski hotel.
-Možemo li ga pogledati? -Sutra ujutro?
Imamo spoj.
Zbilja?
Tako kažemo u Americi.
Ljudi to kažu. Stalno to govore. Da.
Dobro. Onda imamo spoj.
Dobar dan, dame.
Ja sam Eric Field.
-Govori talijanski! -Loše.
Rim nije izgrađen preko noći.
Došao sam na savjetovanje.
Znate sve ovdje.
-Istina. -Antonia!
Pa kad je istina, a on se trudi.
Što trebaš, mladiću?
Idem na piknik.
S Francescom?
Znala sam prvi dan.
Plati, sestro. Dobila sam okladu.
Hajde, plati.
Prevarantica.
Onda dobro.
Koja su neka od gradonačelničinih omiljenih jela?
Voli Prosciutto di Cinta.
I malo Gote.
Gota. Dobro.
Lokalni sir Caprino del Maremma.
Samo upućeni znaju za to.
Zadivit ćeš je.
Kao da će sve to zapamtiti. Muškarci užasno pamte.
Zbog znatno manjeg mozga.
Napisat ćemo ti popis.
Dobro, mislim da to pratim.
Trebat ćeš i ovo.
Savršeno! Grazie.
Allora, ovo su odobrene povijesne boje Montezare za kuće.
Dobro.
-Mislim da mi se sviđa ovaj ton. -Ovaj?
Da, bogat je. Možemo s time. Sigurno.
Dobar izbor. Jako dobar.
U vezi s onim vježbeništvom. Mislim da ću zaveslati i prijaviti se.
Sjajno, Olivia. Spojit ću vas.
Znaš, ovaj… val napokon se čini dobrim.
Jesi li to rekla tati?
Nisam. Usput, gdje je on?
Nemam pojma. Danas je rano otišao.
Nadahnula me Vecchia Strega.
Sreća što nas sad ne vidi. Ljubomorna je.
Kad se moramo vratiti?
Napunila sam kalendar lažnim sastancima cijelo poslijepodne.
Dobar potez, gradonačelnice.
Letvica je odmah visoko.
Dođi, častim te preskupom kavom s pogledom.
Sviđa mi se kovano željezo. Lijepo izgleda.
Oprostite. Danas ne radimo zbog privatnog događaja.
-Izvolite. -Hvala.
-Danas ćemo vidjeti hotel. -Vozili smo bicikl cijelim putem.
Hajde. Samo…
-Hvala. -Oprostite. Kamo idete?
-Mogao bih se naviknuti na ovo. -Za 1000 eura po noći.
Oprostite!
-Oprostite. -Ovamo. Brzo.
Tiho.
Mogu li pomoći?
Scusa! Oprostite.
Onamo. Brzo.
Privatno događanje. Nekakvo fotografiranje.
Umiješajmo se.
-Može. -Da?
Izgledaju talijanske. Što misliš? Da.
Stani iza njih. Da.
Da.
Marcello!
Nebesa!
Evo.
Gore je. Kreni.
Gle, naša preskupa kava s pogledom.
-Ukusna je. -Hvala.
Oprostite.
-Hvala na obilasku. -Pristajat će vam.
Mogu se naviknuti na il dolce far niente.
To se ovdje događa?
Mislim da da. Savršen trenutak za vježbu.
Dobro. Hajde, treneru.
Ti treniraj mene. Ja sam Amerikanac.
Dobro.
Da se pokušam prisjetiti.
Najprije se opustimo.
Zatim legnemo.
Dobro.
Da. Zadatak obavljen. Što slijedi?
Uživamo u trenutku. Bez smetnji. Opuštamo se.
Najgora sam u opuštanju.
A ja možda drugi najgori.
Ali oduševljen sam.
Danas nije bilo nezgoda.
Nismo pali jedno na drugo, nije nas zalila voda.
Imamo cijelo poslijepodne. Dovoljno vremena za nevolje.
Što si imala na umu?
Imam nekoliko ideja.
Zovu iz ureda. Matteo?
Da…
Ne, odmah dolazim. Da.
Bok.
To je osoblje mjesnog procjenitelja.
Žele još jedan obilazak mojih novih inicijativa.
Moram ići.
Dobro.
Slušaj, u vezi s ovim danas…
Da. Misliš na trenutak.
Da… Pa, svakako bismo trebali…
Ne ulaziti u vezu.
Kao gradonačelnica odgovaram za kuću od eura.
Tehnički, to je Olivijina kuća za jedan euro.
-To je i dalje sukob interesa. -Kužim.
A moj je život dovoljno kompliciran. Neka bude profesionalno.
Da, bit ćemo dvoje vrlo profesionalnih profesionalca.
-Profesionalci. -Da.
-Kako smo zreli. -Pa…
Sad stvarno moram ići.
-Da, naravno. -Da.
-Mislio sam da si… Još nemam… -U redu je.
-Dobro. -Samo… ciao.
-Ciao. -Vidimo se.
Bok!
Bok. Pitala sam se gdje si cijeli dan.
Da, samo… Da.
-Bili ste na spoju? -Što? Nismo.
Nije to bio spoj.
No izlaziš li? Mislim, općenito. Kod kuće.
Ne. Da, ne. Ja ne… Ne znam što bih ti sad rekao.
Izlaziš li ili ne?
Dobro. Da. Zola mi je našla par žena, ali nije zaiskrilo.
A bojim se aplikacija.
-Dobro došao u klub. -Da.
Siguran si da ovo nije bio spoj?
-Jer osjećam vibru spoja. -Strogo poslovno.
Osim toga, mislim da je ionako s Bernardom, pa…
A što si ti radila?
Bojili smo rolete.
-To je sve, ništa drugo. -Dobro.
Vraćam se na posao.
Pogledaj ovo…
Grafikon pokazuje kako se moji projekti održivosti mogu sami isplatiti.
Francesca, možeš ti to.
Može grappa?
Matteo!
Nije na svakom događaju potrebna grappa.
-Bok, Francesca. -Bernardo.
Hvala.
Navratio sam, ali te nije bilo. Neobično za tebe.
Bila sam u poslovnom posjetu.
Što se događa s dozvolom za prenamjenu vile Fielda?
Eric kaže da te nije vidio.
Je li on bio taj tvoj poslovni posjet?
Olivia ne može tražiti komercijalnu dozvolu bez ove.
Ali Marijeva kuća nije službeno odobrena
za popis za jedan euro.
I ta suluda ideja o školi kuhanja. Zašto bi itko došao ovamo kuhati?
Montezara može biti više nego što misliš.
Da barem to vidiš.
Onda me uvjeri, bubamaro.
Večera?
Ne mogu. Moram raditi cijelu noć.
Možemo li na sladoled ovaj tjedan?
Bilo kad.
-Bok. -Bok.
Nisam to rekla.
-Jesam luda? -Čuj…
-Reci to. -Ne, ali…
Nema ničega na Netflixu?
Donata i ja trebale smo se naći da popijemo čašu vina, ali…
I ja sam kanio uživati u vinu. Želiš sa mnom?
Može.
Hajde.
Ako me pokušavaš oteti,
znaj da sam bila prvakinja u crnom pojasu u svom dođu.
-Dakle… -Neću te oteti.
No dobro je znati za crni pojas. Pazit ću što radim.
Opa!
Prelijepo je.
Katkad i dalje ne mogu vjerovati.
Da sad živim u Italiji.
Montezara je čarobno mjesto.
Falit će mi ako odem u Rim.
Što je u Rimu?
Smijem ti vjerovati?
Naravno. Čovjek sam od povjerenja. To je dio mog napada šarmom.
Imam razgovor za vježbenicu dizajna interijera.
Olivia! Fantastico!
Nisam sigurna da će tata biti tako oduševljen.
Posao mu je da ne odobrava moje životne odluke.
Stvarno? Činite se bliskima.
Bili smo. Kad sam bila mlađa.
Ali…
Ne znam, u nekim trenucima pomislim da opet možemo biti.
Ubrzo navršavam 25. Što me briga za njegovo mišljenje?
Jer ga voliš.
Da.
Svidjet će ti se. Kul je.
Prema Grecovim izvornim nacrtima. Skladište drva za peć.
To, Greco. Sjajna ideja.
-Zar ne? -Da.
Polako. Dođite.
-Napokon je tu. -Stavite ovamo.
Dođi. Ugradimo ga.
Ne, to je seksi novi hladnjak.
Ali ne mogu vam pomoći, danas idem u Rim.
Rim? To danas nije na rasporedu.
Ne, nalazim se s prijateljicom s faksa.
U Rimu.
Vraćaš se večeras? Možemo jesti…
Prespavat ću. Ali vidimo se uskoro.
-Olivia… -Bok!
-Čuvaj se. -Dobro.
Evo ga.
Bok, gradonačelnice.
-Bok. -Dugo te nisam vidio.
-Nedostaje nam mikroupravljanje. -Sumnjam.
Danas kuhaš s Giom?
-Da. Ti? Kasni ručak? -Neradni.
Još vježbam il dolce far niente.
Napisala sam plan na mobitelu.
U redu, to poništava svrhu.
Ali kao tvoj trener cijenim trud. Poslije tebe.
Hvala.
-Dobar tek. -Hvala.
-Bok, hvala. -Do idućeg puta.
-Bok. -I?
Nisam ni pogledala mobitel. Ošamutio me ovaj ručak.
Drago mi je, napravili smo ga za tebe.
Ne, signore je skroman. Sve je sam napravio.
Bravo. Sve je bilo izvrsno.
Hvala lijepa, doista to cijenim.
Hvala.
Želiš znati veliku tajnu?
Probala si moju prvu domaću mozzarellu. Nemamo tajni.
-Ne znam kuhati. -Talijanka koja ne zna kuhati?
Držim knjige u pećnici. Nemoj nikomu reći. Oduzet će mi državljanstvo.
A rugala si mi se zbog mikrovalne.
Govorila sam iz iskustva.
Hvala na pomoći.
-Idem. Stalni spoj s mojom nonnom. -Baš slatko.
-Što radite zajedno? -Zašto ne dođeš?
-Da? -Da.
Ti i baka zajedno pijete?
To je samo aperitivo. Običaj koji sam donio iz Rima.
-Nonna i njezine prijateljice to traže. -Prijateljice?
-Evo tvog omiljenog unuka! -Evo ga!
Bok.
-Tu je. -Trebao sam znati.
Bakin ljepotan!
Hvala.
Samo jedno, onda se pripremam za večeru.
Dobro.
Moraš li se i ti žuriti?
Imam cijeli dan.
Predivno.
A ova je Antonia bila profesionalna slastičarka.
Nas dvije radile smo u njezinoj slastičarnici.
Ja sam bila najbolja pekarica.
Bila sam prva žena u Montezari
s vlastitim obrtom.
Opa. I što se dogodilo?
Ostarjele smo.
Otjerali su nas na ispašu.
Mislio sam da volite divotu dokolice.
Dosadno mi je.
Želimo biti bake influencerice.
Na TikToku.
Hešteg: ciljevi. Zar ne?
Tako je!
Što je? Glodavci. Ljutiti kuhar.
Mogu podnijeti.
Nisam mogla spavati pa sam došla u ured.
-Htjela sam ti reći u ponedjeljak. -Što?
Deb Welch ponudila mi je posao.
U Savršenu tanjuru.
I, naravno, Northstar će otići s tobom.
Zanima li te?
Možda.
Razumijem zašto si otišao u Italiju i zašto si ostao.
Volim biti na istom kontinentu kao šef. Moraš priznati,
nisi u tijeku otkako si otišao.
Da, kužim.
Itekako sam preispitivao neke stvari otkako sam ovdje.
Čuj, naravno da želim da ostaneš.
No moraš učiniti ono što je dobro za tebe.
Rekla sam Deb da moram razmisliti.
Dobro. Učini to. Ovdje sam.
-Spojimo se prije nego što joj odgovoriš. -Dobro. Hvala.
Uvijek. Hvala tebi.
Recite: „Volio bih otići u Rim.”
Volio bih otići u Rim.
Vorrei andare a Roma.
Volio bih otići u Rim.
-Bok! -Bok!
-Što ne valja s Vecchia Stregom? -Opet prazna guma.
Kao da pokušava prekinuti sa mnom.
Duri se zbog mog izleta s tobom.
-Baš voli dramiti. -Da.
Reći ću Matteu da je pokrpa.
To bi bilo sjajno. Što je ovo? Ležerna subota?
-Novi imidž. Sviđa mi se. -Zabava na plaži za prijateljicu Pinu.
Uvijek me pokušava maknuti od stola. Obično odbijem.
Ali netko te trenira u divoti dokolice.
Upravo tako.
Možda će mi trebati potpora trenera. Ideš sa mnom?
Pina!
-Oprostite. Francesca! -Bok.
-Bok!
Ti si Eric.
-Jesam. -Svašta sam čula o tebi.
-Nije. -Jesam. Tip sa smrznutom pizzom.
Evo za slavljenicu!
-Čestitke! -Hvala.
Čitao sam o filozofskom životnom ispitu.
Što osjećaš kad gledaš ocean?
Odgovor otkriva tvoj pogled na život.
Što ti osjećaš?
Što ja osjećam?
Zacrtaš svoj životni put, ali onda se pojavi oluja
i struja te odnese na posve drugo mjesto.
I moraš ucrtati tu novu zemlju.
Sad ti.
Vidim nešto veće od onoga što mogu razumjeti.
Nešto čime ne mogu upravljati.
Koliko god velik brod napravila ili koliko god gledala kompas.
Mogu se utopiti u valovima, ali mogu me podići
i odvesti me na nova mjesta.
Ponijelo me.
Ne, što? Bilo je nevjerojatno.
Znala sam da će biti plesa.
Daj. Prevarila si me!
Hoćemo li?
Dakle…
u vezi s onim „dvoje profesionalnih profesionalca”.
Nikad ne slušam političare.
Ne ideš gore?
Ti i Bernardo?
-Bernardo? -Da.
On je samo prijatelj.
Je li rekao suprotno?
-Ne baš, ali… -On mi je poput brata.
To je sve.
Onda da. Rado bih otišao gore.
-Ide ti to. -Ne, gledao sam Cesarea.
Evo ga. O, Francesca.
Moram nešto znati i jako je važno.
Knjige u pećnici? Stvarno?
Ne lažem.
Ondje držim one koje ne želim da itko vidi na polici.
To je preslatko. Bože.
Dobro.
Nikad nisam jeo nešto ovako ukusno.
Naravno. Američka su peciva živi užas.
Čujem da su Dunkin' Donuts dobri.
Napusti fontanu.
To se zove „panforte”.
-Panforte. -Tako je.
Dok sam tražio nacrt vile,
pogledajte što sam našao.
Ne!
Pogledajte.
Baš lijepo!
-Bile smo tako mlade. -Zaboga.
Vrijeme je da izađete iz mirovine.
Podučavajte u našoj školi kuhanja.
Postanite… bake influencerice.
Olivia je ovo najviše voljela.
Zbilja? To jelo bež boje je dobro? Talijanska hrana nije bež.
Znam da ih Talijani ne pripremaju tako.
Samo kušaj.
Fettuccine Alfredo nisu loše.
Zanijekat ću da sam to rekao.
Da pogodim. Francesca?
-Kako si znao? -Smiješiš se cijeli dan.
Taj osmijeh znači samo jedno.
L'amore.
L'amore. Još nisam smislio kako ću reći Oliviji.
Što? Tatino iznenađenje četvrtkom navečer.
-Eric me uči kuhati američki. -Je li?
-Opet ideš u Rim? -Jesi li dobila vježbeništvo?
Kakvo vježbeništvo?
Olivia, mislio sam da dosad već zna.
Što si mislio da znam? O čemu on to?
Dođi.
Razgovarajmo.
Što se događa?
Išla sam u Rim na sastanak s Ninovim kolegom. Zove se Carlo.
On je dizajner interijera i želi primiti vježbenicu.
Mene.
Znam da se čini da opet odustajem.
-Ali… -To je sjajno, Liv.
Dobro.
Nisam to očekivala.
Moram ti priznati. Naučila si na poslu. Kao što si i rekla.
Da si mi barem mogla reći.
Kad smo prestali?
Povjeravati se jedno drugome?
Ne znam.
Valjda… mama je uvijek bila ljepilo.
-Da. -Naša posrednica.
A onda je preminula.
I ostali smo… bez ljepila.
Ja sam kriv. Nisam mogao dokučiti kako razgovarati s tobom bez nje.
Ne.
Nisi samo ti kriv.
Oboje smo različito tugovali.
Nisam razumio da si oplakivala mamu…
Pa, ja bih to nazvao zafrkavanjem,
no možda si se samo tražila?
Da. A…
ti si je oplakivao zatvaranjem.
Žao mi je što smo potratili vrijeme.
Gle, sad si ovdje. I izdržao si.
Čak i kad nisam htjela.
Da. Pa, kad već svašta priznajemo…
-Hodaš s Francescom? -Što? Kako si znala?
Molim te! Mislio si da nisam primijetila da nisi spavao ovdje?
-Iskreno, tek je počelo. Obećavam… -Tata, smiri se.
Nisam uzrujana.
Osim toga, ja… volim Francescu. Sjajna je.
Sigurno mi je pokvaren Batatin radar. Bojao sam se da ćeš misliti da…
da pokušavam zamijeniti mamu.
Tata, još si mlad. Donekle.
Jasno da ćeš nekoga naći.
Zbog toga tvoj odnos s mamom nije manje poseban.
To je bilo jedanput u životu.
Ali još ti je mnogo ostalo od života.
Znam.
Vidi se!
Opet kuhaš. Opet izlaziš.
Sretan si.
I boli me što ovo priznajem, ali… drago mi je što si ovdje.
Drago mi je.
Možda je „kletva” skinuta.
Čekaj.
A da ostaneš u Italiji? Saslušaj me.
Vježbeništvo traje jednu godinu. Trebat će mi pomoć
s tečajevima kuhanja i s Gijom u kuhinji.
Ne mogu to, mogu li?
Toliko sam dugo u tom poslu da…
i sad ta škola kuhanja, mislim,
mogu li napraviti tako veliku promjenu?
U ovim godinama? Ne znam.
Zašto ne?
Znaš, kad smo mama i ja sanjale o vili,
nije bila samo za nju i mene.
Bila je za nas troje.
Ona je nekako uvijek oko nas.
Ovdje u vrtu i… sluša.
-Sviđa mi se to. -I meni.
Ali ako prvi razgovaraš s njom, ne spominju tetovažu.
Šutim kao zaliven.
U redu, vidimo se u srijedu u 14 sati. Bok.
Izlaziš s Ericom Fieldom.
Da, odnedavno.
Ali… nisam imala priliku ikomu reći.
-A ti i ja? -Znaš što osjećam.
Mislio sam da još žališ za Alessandrom.
Nisam mislila da želim vezu.
Ali imamo povijest. A on odlazi…
Eric razmišlja o tome da ostane. Kako bi vodio školu kuhanja.
Školu kuhanja? Ali…
Sumnjao si, znam.
Možda sam previše tražila od tebe.
Na kraju sam to sama učinila i…
pribavila dozvolu za prenamjenu.
Slušaj,
u subotu otkrivaju fresku.
Pomogao si da ova prva kuća od jednog eura uspije.
Voljela bih da dođeš.
Kako god, bok.
Bok. Gdje je Donata? Čudno je što nema hrpe razbijene keramike.
Gotovo je. Zauvijek.
Čovječe. Žao mi je. Navijao sam za vas.
Znaš, jedna mi je mudra žena rekla
da se za bilo što vrijedno ljubavi valja boriti.
A vi se stalno svađate, pa…
Ti si genijalac!
Ti si genijalac, Eric.
Hvala najljepša.
Oprezno.
-Stiže. -Dobro…
-Stavite ovamo, molim vas. -Da.
Dobro.
-Te četiri ovamo. -Evo.
-Hvala! -Nema na čemu.
MALTESEINA KUHINJA ŠKOLA DOMAĆEG KUHANJA
-Super! -Da.
Nemoj da požalim ovo ime, curo.
Dame i gospodo, završeno djelo.
-Ljudi! -Predivno!
-Fantastično. -Što misliš?
Veličanstveno.
Prelijepa je, zar ne?
Predivna.
Ovo treba proslaviti.
-Da. -Da!
-Bok! -Bernardo, stigao si.
Oprostite što kasnim. Morao sam otići po naših dvoje gostiju s kolodvora.
Larry i Tracey Longo.
Joj, ne. Nemoguće.
Itekako je moguće.
Američki nasljednici Mrzovoljnog Marija i pravi vlasnici ove vile.
Bok.
Dobro, evo.
Dokumentacija da je moja prapraprabaka,
Maria Leoni, iz Montezare, rođena 6. srpnja 1867.
I grad Montezara javio nam je da smo mogući nasljednici.
Da, mi smo vas zvali. Više puta. Niste odgovorili.
Nismo znali da je hitno.
No onda nam je Bernardo poslao slike obnovljene vile.
Što si učinio?
Upozorio sam te.
Nisi trebala „prodati” imanje prije isteka roka.
Jesam li razumjela? Niste odgovarali na pozive ni e-poruke
dok je bila u oronulom stanju.
A sad kad je obnovljena, zanima vas.
Dobro. Da. Što god.
Vila zato nije ništa manje naša. Uzeli smo odvjetnika.
Bože, imaju li ovdje bazen?
Tata.
-Udahnimo, dobro? -Da, g. i gđo Longo.
Smjestit ću vas u hotel na račun Montezare
dok provjerim sve papire.
Idemo. Hajde.
-Obećavam da ću ovo riješiti. -Da.
Marijeva prabaka bila je Maria Leoni, rođena 1867.
To znači da je Larry Longo najbliži živi rođak. Rođaci u Italiji
zapravo nisu smjeli darovati zemlju.
Ovo ne izgleda dobro. Uopće nije dobro.
Ne sad.
Ne sad, Matteo. Molim te.
Slučajevi sporne napuštene imovine postali su problem u programu.
Ali mi smo je obnovili.
I uložili novac, Olivijin novac. Mogu nam je oduzeti?
Nažalost, vjerojatno mogu.
Talijanski zakoni na njihovoj su strani.
Što sad možemo?
Možete tužiti za naknadu troškova.
Ne možemo je zadržati?
Longovi imaju uvjerljive dokaze o podrijetlu.
Većina se slučajeva otegne
uz velike troškove i mnogo sudskog vremena.
Razumijem. Cijenim to. Hvala na savjetovanju.
Žao mi je.
-Da. -Ciao.
Možemo se boriti.
-Mogu unovčiti svoje mirovinsko. -Ne.
U redu je i cijenim to, ali…
ovo je kraj puta.
Ili, kako kažu, svi putevi vode u Rim.
Imaš vježbeništvo zbog ovog mjesta.
Da, ali…
Što ćeš ti?
I ja ću otići u Rim.
Ali na avion.
Vraćam se u Columbus, svom poslu. Možda nagovorim Zolu.
-Bit će partnerica. -A ovo?
Tvoje kuhanje.
Liv, znaš, ti i ja smo ovdje…
i mislio sam da možemo stvoriti novi dom. Da mogu imati nov život.
Ali očito nije suđeno.
A Francesca?
Ne znam.
Nismo zajedno toliko dugo. Mnogo je.
Mnogo je to za nekoga tako brzo.
Ali želim da budeš sretan.
Očev je posao da ti budeš sretna.
I znam da si odrasla,
no uvijek ćeš biti Batatina curica.
Dobro?
Iznenadilo nas je što ste se javili.
Da, slušajte, prijeći ću na stvar.
Olivia i ja ne želimo se godinama boriti na sudu
za vilu koju volimo pa imamo ponudu za vas.
Olivia je uložila svoje nasljedstvo od pokojne majke da obnovimo ovo mjesto.
Jako nam je žao zbog vašeg gubitka.
Ako joj nadoknadite novac, predat ćemo vilu i odmah je napustiti.
-To je malo više od jednog eura. -Ozbiljno?
Svejedno je povoljno po toj cijeni.
Jesmo li se dogovorili?
Eric!
Tu si.
Razgovarala sam s Longovima, no čujem da ste već razgovarali.
Što je bilo?
Dogovorili smo se.
Platit će Oliviji za obnovu,
a onda ćemo im predati vlasnički list.
Zgrožena sam.
-Ja sam kriva. Sigurno me mrziš. -Ne, vjerovala si.
Pokušavaš spasiti ovaj grad.
Vila je bila Olivijin san.
Bit će ona dobro. Pametna je i otporna
i svejedno ide u Rim radi vježbeništva, pa…
Da, dobro. Ide u Rim?
-Da. -To je dobro.
A ti?
Da, mislim…
Mislim da se vjerojatno moram vratiti natrag u Ohio.
Da, shvaćam. Ja…
To sam i mislila.
-Volio bih da… -S vremenom… Ne, razumijem.
Prepustili smo se struji da nas odnese.
Imam jedan zadatak, a to je da budem gradonačelnica.
Možda smo trebali biti profesionalni profesionalci.
Ne.
Kako sam mogla?
Kako sam mogla napraviti takav kaos?
Antonia.
Dodaj joj svoj „lijek”.
Koji „lijek”?
Nikomu nisi zamazala oči.
Krivim Mrzovoljnog Marija.
Obitelj Leoni uvijek je bila nepristojna.
Ne, Antonia, to je bila obitelj Leone.
Zabunila si se, Antonia. Obitelj Leone bila je divna.
Što ste rekle?
-Postojala je obitelj Leoni, s „I”? -Da.
-I obitelj Leone s „E”? -Da.
Gradonačelnica mi ukrade „lijek”.
Matteo…
Znaš li da je ovdje živjela obitelj Leone s „E”?
Čekajte, mislite…
Možda se prezime praprabake Larryja Longa promijenilo kad je emigrirala u Ameriku.
Čujem da je to česta pogreška.
Možemo saznati samo na jedan način.
Gradonačelniče?
Matteo, ne sad.
Tražim popis stanovništva.
Nedostaju 1860-e…
Donio sam kavu. I doveo pojačanje.
Evo nas.
-Bilo što da pomognemo Fieldima. -A i tebi.
Hvala vam, dečki.
Bacimo se na posao.
-Hajde. -Dobro. Da.
Bok. Spakirao sam se, spreman sam za polazak.
-Nedostajat ćeš mi. -I ti meni.
Uživao sam u druženju.
I ja.
Što ćemo s Maltese?
Donata će je odvesti. Imaju istu narav, pa…
Istina.
Je li u redu ako te ne otpratim na kolodvor?
Želim glumiti da si još ovdje.
U redu je.
Našao sam ovo ispod umivaonika u kupaonici.
Fuj, odvratno! Plijesan. Ne.
Prestani.
To je to! Genijalno.
-Svi uzmite po jedan, brzo! -Bravo, ljubavi!
Godine 1867.
Godine 1867.! Ljudi! Dođite ovamo!
Maria Leoni rođena je 17. ožujka 1867.
Baka Mrzovoljnog Marija.
Maria Leone rođena je 6. srpnja iste godine.
Obitelj joj je otišla u Ameriku kad je imala sedam godina.
Ona je rod Larryja Longa!
Da!
Grappa?
-Koliko je sati? -10.05.
Eric odlazi vlakom u 10.10.
Nema signala. Neću stići na vrijeme.
Da, hoćeš. Imaš tajno oružje.
Idemo!
-Vecchia Strega! -Hvala.
Idi po svog muškarca!
Idi!
Buongiorno.
-Sišao si s vlaka. -Nisam ni ušao.
Ovako. Nisam mislio da više ikad mogu imati… ovakve osjećaje.
A onda… upoznao sam tebe.
Olivia i ja izgubili smo vilu, ne želim izgubiti i tebe.
Volim te!
I ja tebe volim.
I niste izgubili vilu.
-Što? -Moram ti nešto pokazati.
Sve ovo zbog jednog slova?
Dobra je vijest da je obitelj Leone, ne Leoni,
također ostavila posjed u Montezari.
Baš uzbudljivo.
Kao zakoniti nasljednik, Larry, tvoja je.
Vila Leone/Longo.
To je rupa.
Ali to je naša rupa.
Osjećam naslijeđe svoje obitelji.
-Točno. Montezara je osjećaj. -Da!
-Imate dobrog građevinca? -Da.
On je najbolji i jedini građevinac u gradu.
A za dozvole od idućeg tjedna imamo novoga geodetu.
-Što se dogodilo Bernardu? -Odlučio se preseliti u Milano.
-Nedostaje nam. -Da.
Dakle, dušo. Što misliš?
Dok god dobijem bazen.
I, što mislite?
-Sviđa mi se. -Ja sam svakako za.
Onda, čestitam, supredsjednice nedavno spojenog
Konzaltinga Glavno jelo i Savršen tanjur. Puna mi usta.
Naći ćemo novo ime.
U međuvremenu, ti se moraš odmah pokrenuti
i osnovati talijansku podružnicu.
Može, šefice.
Sviđa mi se kako to zvuči.
Montezara ima novu školu kuhanja.
I širimo program kuća za jedan euro.
Testa Travel, tvrtka za električna vozila,
dodaje naš grad svojoj ruti.
Planiram proračunski suficit do sljedeće godine.
Hvala.
Čini se da ćete ipak trebati punionice za električna vozila.
Vrijeme je za grappu!
Napokon!
Dobro. Idemo, Olivijin specijalitet!
Pizze!
Vidi kako je lijepa!
Idemo!
Bok! Stigli ste.
Antonia!
Kako je moj tata govorio…
Baci mikrofon! Bum!
Eric, čak sam naučila kuhati.
-Jesi? -Znaš li što to znači?
-Da ja moram naučiti plesati. -Da!
Prijevod titlova: Željko Radić