Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tak.
Montezara… Fem. Spor fem.
Skal jeg hjælpe dig op ad trappen?
Hvad?
-Jeg tager bagenden. -Tak.
Okay. Hej! Du godeste, hvor er du sød!
-Godt, du er nået frem i ét stykke. -Ikke endnu.
Byen er knap nok på kortet.
Du har taget din første ferie i årevis.
Ingen tur til Italien føles som en ferie.
Ikke igen med "forbandelsen".
Den er ægte. Jeg mistede mit pas her efter college.
På bryllupsrejsen fik vi begge influenza, og det regnede hver dag.
Tænk, Liv har klaret det så længe.
Det var godt, jeg så på Instagram, at hun vil købe et hus til én euro.
Havde hun ikke købt det?
Jeg når forhåbentlig at stoppe hende og få hende med hjem.
Du er Eric Field i Italien, ikke Liam Neeson i Taken.
Sandt nok. Jeg sendte dig pitchet til Northstar.
Godt, så slap af. Nyd landskabet.
-Vi snakkes ved senere. -Ja, vi snakkes ved.
Jeg skulle have gjort Instagram privat.
Min datter plejede at starte med: "Hej, far."
Hej, far.
Det er godt nok. Et knus til din far?
Kom nu.
Tak.
Hvorfor er du her? Jeg troede, du ville undgå Italien.
Jeg gør en undtagelse for min søde datter, der skred midt om natten.
-Det var et natfly. -Uden et ord.
-Jeg sendte en WhatsApp. -Hvad er det? Du forsvandt.
-Jeg er dagligt på de sociale medier. -Du har købt en italiensk villa.
-Hvis du ville aktivere mit "batsignal…" -Nej.
-Men det gjorde du. -Hør her. Gør, hvad du vil, "Batfar".
Jeg sætter dig af på hotellet. Borgmesteren skal vise mig huse.
Vise dig huse? Du har ikke skrevet under. Godt. Jeg kommer ikke for sent.
Tror du, du kan stoppe mig?
Jeg har brug for kaffe.
Jeg troede, du ville få Italien ud af dit system. Spise pizza.
Se ruiner. Charmere søde tjenere med dit college-italienske.
-Du spurgte aldrig. -Jeg hører aldrig fra dig.
Jeg har arbejdet meget. Jeg underviste i engelsk i Milano.
Jeg var barnepige i Firenze. Jeg høstede oliven.
For nylig var jeg på vej til en vinfestival.
Jeg tog det forkerte tog ved et uheld og endte her.
Og det var bare "bom".
"Bom" hvad? Der mangler nogle detaljer i den historie.
Det er svært at forklare. Montezara er en særlig følelse.
Jeg føler kun jetlag. Kan vi spole frem til "købe en villa"-vrøvlet?
Det er sandt. Små byer sælger gamle huse for én euro for at få tilflyttere.
-Borgmesteren har fortalt mig om fidusen. -Så du indrømmer, det er en fidus.
Jeg sendte en ansøgning og blev godkendt, og nu er jeg montezaraner.
-Jeg troede… -Der er det ord igen.
Du ville komme tilbage til Ohio og få bofæller, et job og forsikringer.
Du ville blive voksen.
Er man ikke voksen, når man bliver husejer?
Skat, jeg blev nødt til at åbne cafeen.
Du elsker caféen højere end mig.
-Jeg elsker jer lige højt. -Lige højt, Cesare? Mener du det?
-Nej… -Seriøst?
-Ikke lige højt… -Jeg har fået nok!
Er det dine venner?
Cesare og Donata. De slår op næsten hver dag.
-Ciao, Olivia. -Ciao.
-Hej, Cesare. -Hej.
To kaffe, tak.
-Tak. -Nico, to kaffe til Olivia.
-Tak. -Selv tak.
Denne skønhed vil måske endelig drikke kaffe med mig.
Charme falder jeg ikke for, Giovanni.
Jeg aldrig fejlet så slemt før.
Det er godt med nye oplevelser.
-Jeg betaler for kaffen. -Tak.
Men at være husejer koster en del mere end kaffe.
Jeg vil bruge pengene fra mor.
De er bundet til investeringer. Sælger du, skylder du skat.
Der er et andet voksenord.
Du får ikke et voksenliv til at lyde ret spændende.
Sidst jeg tjekkede, var du voksen, Liv. Helt ærligt, du…
Børn, altså.
De driver en til vanvid. Man forsøger at give dem plads.
Lade dem finde deres egen vej som en sej far.
Men over for dårlige idéer må man sige fra.
Hun spørger ikke mig til råds,
og derfor blev hun narret til at købe et hus til én euro.
Godt! I har hilst.
-Hvad? -Far, det er Francesca Pucci.
Montezaras borgmester.
Velkommen til Italien.
Pokkers også.
-Hvad har du gjort, Batfar? -Han vil vist trække sig.
-Nemlig. Vi trækker os. -Nej, vi trækker os ikke.
Vi er i gang med papirarbejdet og har accepteret depositum på 5.000 euro.
5.000? Koster det ikke én euro?
Et depositum kræves ved villaprogrammerne for at sikre, arbejdet bliver færdigt.
Jeg brugte kreditkort. Til slut refunderes det.
-Det er noget bondefangeri. -Jeg ser på huse i dag.
Okay?
Et øjeblik alene, tak.
Hvorfor er du så opsat på det her?
Da mor var på hospitalet, så vi på villaer til én euro online.
Vi så på billeder og talte om, hvad vi ville gøre anderledes.
Vi ville ansøge, når hun fik det bedre.
Ja, jeg troede, at det var en dagdrøm for at komme igennem en svær tid.
Det var en dagdrøm i en svær tid, og derfor vil jeg realisere den drøm.
Mor var meget stolt af at være italiensk. Jeg føler mig tættere på hende i Italien.
Hvorfor har du intet sagt?
Nå ja, jeg hører aldrig efter.
Okay.
Francesca?
Okay! Lad os se, hvad vi kan få for én euro.
Hus nummer et.
Vent.
Ja!
Prisen på én euro giver mening nu.
Havde du forventet Det Sixtinske Kapel?
Det har bare brug for en kærlig hånd.
Vi tager videre.
Denne vej.
Hus nummer to.
Åh! Det er let og luftigt.
Jeg forventer ikke Det Sixtinske Kapel, men jeg forventer et tag.
Det kommer med bofæller. Vi kan godt tage videre.
Skynd jer.
Seriøst?
Nino er et geni til renovering.
Nino, Francescas svoger, er min entreprenør.
Hele familien er involveret i fidusen.
Undskyld mig, et øjeblik.
Selv med en genial entreprenør betyder gør-det-selv faktisk gør-det-selv.
Jeg lærer det undervejs.
Det er ikke som at arbejde med børn eller på et middelaldermarked.
Jeg forstår drømmen, men virkeligheden er en brat opvågning.
Matteo, hører du mig?
Ja, Francesca. Hej.
Jeg er her med en mand fra vejvedligeholdelsesfirmaet.
Montezaras check blev afvist igen.
Tag nødkreditkortet i skrivebordets nederste skuffe.
Den binder.
Giv den et spark!
Nej, ikke engang nu…
Hårdere! Er du med?
Hårdere… ja.
Sådan… Ja!
Tak, Francesca.
Godt. Godt så.
Afskriv de 5.000 euro som en dyr lærestreg og lad os tage hjem.
Jeg har et andet hus at vise jer.
Det er ikke på den officielle liste, men du vil kunne lide det, Olivia.
Lad os se det.
Lide det? Jeg elsker det. Her er smukt. Se lige oliventræerne.
-Hvorfor er det ikke en ruin? -Ejeren døde sidste år.
En excentrisk gammel mand. Mario il Burbero. "Gnavne Mario."
Åh, Maltese!
Hej, din fjollede ged. Den plejede at være Marios kæledyr.
Byen skiftes til at fodre hende. Hun følger med i prisen på én euro.
Kan hun blive fjernet for én euro?
Wow, det er stort.
Ja.
Fantastiske lofter.
Huset blev bygget af en kendt lokal arkitekt, Greco.
Kom.
Der er soveværelser.
Der er elektricitet og VVS-installationer.
Det er gammelt, men det virker.
Og der er endda en fresko. Gnavne Mario har selv malet den.
Den er smuk.
Lækkert.
Et ægte italiensk værelse med udsigt.
Vent, er det køkkenet?
Gnavne Mario var ikke en god kok. Han stolede på den gamle mikrobølgeovn.
Åh, Mario, det kender jeg godt.
To minutter er det foretrukne valg, når man bor alene.
Deprimerende, far.
-Hvad? Du laver ikke mad. -Det ved jeg, men plejede du at gøre.
Far har en hemmelighed.
Han var kok, før han blev restaurantkonsulent.
Overraskende.
Jeg skiftede til forretningsverdenen for at brødføde min familie.
-Men selv nu er du ikke blevet kok igen. -Jeg laver gerne mad til dig.
-Ha! Hvornår lavede du sidst mad til mig? -Det kræver, at du kommer til aftensmad.
Jeg må sige, at du har gemt det bedste til sidst.
Villaen er ikke på den officielle liste endnu.
Mario døde som ungkarl uden testamente. Vi skulle sikre os, der ingen arvinger er.
Testamenterede han den mon til geden?
Hans italienske slægtninge sagde nej. For meget besvær og for langt væk.
Og fjerne slægtninge ringede ikke tilbage eller svarede på vores e-mails,
så huset er blevet doneret til Montezara.
Det er det rette. Jeg kan mærke det.
Har vi et salg?
Kunne du ikke have en normal krise og få en tatovering?
Den har jeg haft længe.
-Hvad? Hvor? -Glem det.
Det ser ud til, at vi har et hus til én euro.
Skønt!
Hvad? Bliver du?
Jeg må hjælpe Liv i gang med renoveringen.
Et par uger. Højst en måned.
En måned? Du går glip af Northstar-pitchet.
-Vi er oppe imod Perfect Plate Consulting. -Ja.
Du kan pitche til Northstars ledelse. Du er klar, Zola.
Eric, du er bedst til at lukke. De vil forvente, du er der.
Vi kan forberede det over Zoom. Du er mere charmerende end mig.
Smiger virker til en vis grad. Men skynd dig med renoveringen.
Okay, Eric Field nyder livet i en italiensk villa.
-Hvem ville have troet det? -Ikke Liv.
Lad os tales ved i morgen. Ja.
Jeg troede, du var ved at pakke ud.
Ja. Jeg er lige blevet færdig.
-Du kan lægge tingene på plads. -Hvordan kan jeg så vide, hvor noget er?
Nå ja.
Hotellet er ryddet for alt mit rod. Hvad med at sove der?
-Du skal ikke være alene. -Jeg skal ud.
Jeg skal mødes med Donata for at høre om hendes forliste forhold.
Okay.
Kom ikke sent hjem. En tidlig start.
-Stracciatella, tak. -Selvfølgelig.
-Det er også min yndlingssmag. -Hej. Jeg har aldrig smagt det.
Eric, det er Bernardo. Bernardo, det er Eric, Olivias far.
Jeg kommer til renoveringsmødet med Nino i morgen.
Bernardo er vores lokale geometra.
Man har dem ikke i USA. Det er en…
Ejendomsekspert.
Alle italienske byggeprojekter skal bruge os.
Godt. Al hjælp er velkommen.
-Det er det sidste stracciatella. -Tag det, fru borgmester.
Nej. Det er den mest typiske gelato-smag. Som borgmester bør jeg ikke tage det.
Det er en forsoningsgave.
Jeg var ikke så venlig tidligere. Tag det.
-Værsgo. -Okay.
-Tak. -Selvfølgelig.
Og jeg tager chokolade, hvis du køber.
Ja, selvfølgelig. Duo cioccolato, per favore.
Dit italienske er…
Jeg lærer stadig. Jeg vil gøre mit bedste, mens jeg er her.
Grazie.
Godaften.
Bernardo, må jeg spørge dig om min byggetilladelse?
Undskyld os.
Det er Giovanni Rosada. En lokal kok. Meget talentfuld.
-Lad os sidde ned. -Ja.
Her.
-Åh, du… -Åh.
-Du har lidt… -Altid.
-Der er mere. -Fik du det? Jeg er klodset.
Tak.
Hils Olivia fra mig.
-Ciao. -Ciao.
Har du købt souvenirs?
Ja. Det er…
…en dyrebar last. Jeg må hjem og spise.
Du mente det med mikrobølgeovnen. Du ved godt, du er i Italien, ikke?
Ja, men det er italienske frysepizzaer.
Vi ses.
Han er flink, ikke?
Han er amerikaner…
Gnavne Marios hus?
Det er en risiko.
Det er ikke på den officielle liste.
De unge flytter alle sammen væk.
Til Rom og Milano.
Vi må gøre noget for at redde byen.
Er løsningen, at fremmede med frysepizzaer skal overtage den?
De slutter sig til os. De overtager ikke byen.
Hvis jeg vil have assessoren til at støtte mine initiativer,
skal det første hus til én euro blive en succes.
Okay.
Godmorgen, solstråle.
Hvor er jeg? Hvad er klokken?
Den er 8:30.
Nino har været her i en time. En tidlig start, husker du.
Ja. Det er en anden tidszone, og min alarm ringede ikke…
Du nyder det her, ikke?
Ja. Bukser.
-Hvad? -Tag bukser på.
Lang nat med mikrobølgeovnen?
Du kender mig. Jeg vidste ikke, du kom i dag.
Jo da. Det er som første skoledag.
Buongiorno.
-Du må være Eric. -Ja.
-Nino. -Hej.
Fedt valg. Byens bedste villa!
-Siger du det om alle huse? -Ja.
Jeg har en tidsplan og et budget.
-Jeg henter en tavle. -Sæt farten ned.
Hvis renovering er det?
Jeg tænkte, at jeg kunne låne dig pengene.
Indtil du sælger dine investeringskonti. Du skal nok betale noget på forskud.
Mit kreditkort har ikke mere kredit.
Okay. Men jeg betaler dig tilbage, så snart jeg kan. Tak.
Indtil da bør jeg og banken hjælpe dig. Vi har erfaring.
Ja, med rådgivning om storkøkkener.
Det er ikke, hvad Nino og jeg har talt om. Nemlig atmosfæren.
Vi tænkte moderne, men med den originale charme.
Brava. Jeg kan lide, hvad hun siger.
Jeg vil stå for at kultivere baghaven.
-Kom nu. -Okay.
Ja, det er perfekt. Lige her.
Have? Jeg ser kun en losseplads.
Mor havde altid en have.
Jeg viderefører familiens traditioner.
Den vil være bæredygtig, og hele renovationen bliver miljøvenlig.
Bæredygtighed er et af mine primære mål her i Montezara.
Det her er sjovt, men kan vi være alvorlige?
Hvad skal vi bruge? Hvem? En elektriker. En tagdækker.
-En blikkenslager. -Nej. Det er mig. Jeg er i gang.
-Nino er en tusindkunstner. -Ja.
Jeg kan alt.
Han kan alt.
Okay. Vi må se, hvad vi får brug for. Jeg er glad for at styre skibet.
Far. Mit hus. Mit ror.
Ja. Vi laver det her til en sej drømmevilla.
-Men først tilladelser. -Ja.
Der er mange tilladelser i vores berømte italienske bureaukrati.
Det er godt, at jeg er her.
-Hej. -Bernardo.
Før jeg giver tilladelser, vil jeg se planerne.
Nedrivning. VVS. Gips. Male. Restaurering af freskoen.
Og et rigtigt køkken.
Det lader sig gøre. Almindelige byggetilladelser.
Det tager kun et halvt år.
-Hvad? -Hvad?
Ja. Ret hurtigt, ikke?
Bernardo, lov mig, at du vil forsøge at fremskynde tingene.
Du ved, hvad det her betyder for Montezara.
-Forstår du dem? -Gør dit bedste.
Hvordan kan jeg sige nej til dig?
I kan gå i gang med arbejdet.
Den berygtede Eric Field-tavle.
-Jeg har ikke brug for din tidsplan. -Jo.
Ja, men villaen bestemmer tidsplanen. Nino og jeg skal mærke det.
Hvad er jeg gået glip af?
Jeg elsker kalenderen.
-Godt organiseret. -Se, nogen kan lide den.
Nino, perfekt timing. Jeg vil vise dig og Olivia min nye software.
Se modellen.
Nino, kan du sætte mig i gang?
Alt for at undgå min fars PowerPoint.
-Det er en simulation, ikke PowerPoint. -Ellers tak.
Den er fin.
-Jeg har styr på det her. -Selvfølgelig. Jeg ville bare hjælpe.
Det forstår jeg. Ja.
Okay, lad os prøve med råvaresiden før menuen…
-Hej! -Åh.
-Undskyld, jeg forstyrrer. -Ja.
-Fortsæt. -Tak.
Hvem er den sild?
Det er bare borgmesteren.
Er det borgmesteren? Wow.
Nu ved jeg, hvorfor du vil blive.
Hvem, hende? Nej. Hun er irriterende.
-Hun vil styre selv den mindste detalje. -I to har da meget til fælles.
Okay, næste panel, tak.
Ja.
Hej! Det er så sjovt at krydse dagene af.
Ja, det ved jeg godt. Har du ikke noget rådhusarbejde?
Jo. Jeg fulgtes med Bernardo, men jeg går igen nu.
Ja. Ciao.
Ciao. Er I ved at lave et elektrisk sikkerhedseftersyn?
EU har meget høje standarder.
Du kan vurdere ejendomsværdi, ikke?
Jo. Hvorfor spørger du?
-Hvis vi… Olivia vil sælge hurtigt igen. -Det ville være klogt.
Ja, men Olivia og Francesca bliver svære at overbevise.
Francesca er her meget, ikke?
Mere end forventet.
Sådan er Francesca. Hun er vant til at bestemme.
-Er I tætte? -Meget.
Hun er en særlig kvinde.
I to har vist rigtig stor indflydelse i Montezara.
-Det kan man godt sige. -Bernardo!
-Undskyld mig. -Ja.
Lamelgulve er flottere og mere autentiske.
Ja, og de er dyrere. Og de er svære at installere.
Vi har ikke brug for dem.
Wow.
-Det er smukt. -Wow.
Købere elsker den slags detaljer.
Købere?
Hvilke købere? Jeg vil ikke sælge.
Hør nu. Du er 24. Hvad vil du? Bo i denne kedelige by for evigt?
Ja. Min generations erfaring med voksenlivet har ikke været god.
Ingen faste jobs og sygeforsikring. Nej tak.
-Hvornår er de fra? -Sidst i 1800-tallet.
Jeg har drømt om marokkanske fliser.
DAG 20
Nino!
Kom her.
Hvad er det?
En skorsten.
Men der er ingen pejs i den del af huset.
Et job for L'Orso Grasso.
Den fede bjørn?
Ja.
Godt gået! Slå igen! Kom så!
-Olivia, vær forsigtig. -Den fede bjørn har styr på det.
Brug hele kroppen.
Ja!
Wow. Er du okay?
Ja. Wow.
-Hvorfor har man dækket det til? -Træk. Fuglereder.
Vildt, mand.
Wow. Det er en rigtig murstensovn.
Til pizzaer. Nok en del af det originale køkken.
-Ser du dollartegn igen? -Hvad? Nej.
Jeg havde tænkt på, hvordan vi kunne opgradere køkkenet.
Men det her er helt utroligt.
Er der gamle arkitekttegninger? Vi har måske overset flere ting.
Måske. På rådhuset. Held og lykke med at finde dem.
Udfordringen er accepteret. Jeg besøger borgmesteren.
Den hurtigste vej til byen?
-Marios bicicletta. -Okay.
Jeg tror, at den er i skuret i baghaven. Han gav den kælenavnet "Vecchia Strega".
"Vecchia" betyder "gammel". Og "Strega"?
Heks. Gamle heks.
Gamle… Heks.
Ignorér ham.
Okay.
Godmorgen, d'damer.
Godmorgen!
Hvorfor taler du til ham?
Jeg er høflig.
Men han er en fremmed!
En flot fremmed.
Er du nu byens tøjte?
Fald ikke i svime over de øjne. Amerikanerne er her for at ødelægge os!
Hej.
Er der en riparo bicicletta…
…negozio?
I har ikke tænkt jer at sige noget, vel?
-En typisk amerikaner. -Det forstod jeg.
Arrogant. Han tror, at alle taler engelsk.
Helt fint. Jeg kan lide dem kæphøje. Og i god form.
Nu er det nok.
Hey!
Vecchia Strega! En lokal legende er på vejen igen.
Jeg har et reparationssæt. Kom.
Tak.
-Det var vist et voldsomt fald. -Ja, det er "forbandelsen".
-"Forbandelsen"? -En lang historie.
Er vi dagens gratis underholdning?
-Antoniaerne? -Hvad?
Alle tre hedder Antonia. Og de elsker en god forestilling.
-Sidder de ved springvandet hele dagen? -Ja.
Il dolce far niente. Kunsten at nyde at gøre ingenting.
-Det kender jeg ikke. -Det er populært i Italien.
Ikke noget for mig.
Ja. Jeg ejer et firma og er derfor arbejdsnarkoman.
Hvorfor er det så slemt?
-Netop. -Vi holder gang i verden.
Ja. Vi holder gang i verden.
Pronta! Så god som ny.
Intet på den har været nyt i 50 år, men jeg sætter pris på det.
Jeg leder efter villaens arkitekttegninger.
Kapløb til Municipio.
-Et uretfærdigt kapløb. -Kom nu.
-Er du bange for, at jeg slår dig? -Nej. Vi er her allerede.
Det er min parkeringsplads.
-Matteo, min assistent. Hr. Eric Field. -Hej.
Wow!
-Jeg kan intet finde, hvis jeg rydder op. -Du er ligesom Olivia.
Jeg vidste, jeg kunne lide hende. Her.
Mødet med Assessore Provinciales stab er om ti minutter.
-Skal jeg putte grappa i deres kaffe? -Altså, Matteo.
Kom.
Gud hjælpe mig.
-Denne vej. -Ja.
Så er vi her!
Det får dit kontor til at se ryddeligt ud.
Der var en oversvømmelse, og alt blev flyttet rundt.
De er herinde et sted.
Held og lykke.
Pokkers også. Nej…
Hvad?
Umuligt.
-Vi ringer efter hjælp. -Man kan ikke få forbindelse herinde.
Jeg skal til mødet.
Assessore Provinciales er ikke særlig forstående.
Okay. Lad mig prøve. Hov. Lad mig…
-Okay. -Prøv.
På tre. En, to, tre.
Fru borgmester?
-Dine gæster er her. -Ja.
Jeg var næsten færdig med at vise vores amerikanske gæst rundt.
Denne vej.
De virker sjove.
Put lidt af den grappa i din kaffe.
Farvel.
-Godmorgen, Eric. -Godmorgen.
Hvordan går det med renoveringen?
Den larmer og roder.
Tag din kost med hen til villaen. Jeg kan lave espresso her.
Jeg har det rette.
Okay, det lyder godt.
Tak. Vi glæder os til det.
-Farvel. -Ja.
Northstar er sgu vores kunder!
Du styrede jo præsentation, ikke?
Ja. Jeg får så mange beskeder.
Selv Deb Welch fra Perfect Plate skrev tillykke.
Hun skrev ikke til mig.
Forsøger konkurrenterne at stjæle dig?
Seriøst. Hvornår kommer du tilbage?
Ja, angående det.
Jeg tror…
-Eric. -Ja.
-Jeg har brug for dig her. -Ja.
Når man taler om solen. Det er Deb.
-Hvad? -Bare rolig. Jeg slipper af med hende.
Jeg lægger på.
Okay.
Hej, Nino. Jeg har ikke fundet tegningerne.
Vi kan godt installere nye rør. Først fjerner vi de gamle.
Adesso, sæt i gang.
Sæt i gang? Med hvad? Mener du mig?
Ja, du skal hjælpe mig.
Jeg holder. Du gør det sjove.
-Du skal save. -Det er sjovt at save. Ja.
-Kom nu. -Jeg… Okay.
-Okay. -Lige her?
Ja.
Francesca er din svigerinde, ikke?
-På din kones side, eller… -Nej.
Hun var gift med min bror, Alessandro.
Han døde for fem år siden. Hjerteanfald.
Ud af det blå.
Jeg kondolerer. Jeg ved, hvordan det er. Min…
Min kone døde for tre år siden. Det er frygteligt at opleve.
Hør…
Du er single… Francesca er single…
Jeg tænkte, at hun og Bernardo…
Bernardo? Jeg ved bare, hun ikke har set nogen siden Alessandro.
Jeg er desværre ikke på udkig.
På udkig efter hvad?
Åh, Francesca.
Fru borgmester. Lige i tide til at redde mig fra det her.
Jeg ved nu ikke. Det ser sjovt ud.
Jeg er nødt til at gå.
Olivia kalder på mig.
Nej, hun gør ej.
Lad mig hjælpe. dig
Nej, du er for fin…
Og? Ginger Rogers gjorde alt, hvad Fred Astaire gjorde, men i høje hæle.
Okay, fru borgmester, lad os danse. Vis mig, hvad du har.
Jeg har en tilståelse. Jeg er ikke gør-det-selv-mand.
Jeg gør det.
Jeg sad fast i skorstenen, da jeg forsøgte at få et egern ud.
Liv indså, at julemanden ikke findes,
for han er for stor til skorstenen, ligesom far.
Åh, mand. Vent.
-Sådan. Ja. -Hvor ulækkert!
-Tak. -Sikke et dansepar vi er.
Oh Dio. Jeg lukkede for vandet. Der må være noget tilbage i røret.
Undskyld, Francesca.
Det må du undskylde!
Seriøst? Sætter du villaen til salg efter alt det, vi talte om?
Nej. Jeg kigger bare på nylige salg i området.
Her. Investeringer realiseret.
En check på, hvad jeg skylder dig. Minus skat. Det voksenord kender jeg.
-Tak, Liv. Men hør, jeg synes… -Det er vist på tide, at du rejser.
Der er kun gået en måned. Jeg kan blive.
Du kom for at tale mig fra det.
Da du ikke kunne det, forsøgte du at overtale mig til at sælge det.
Hvordan vil du forsørge dig selv, når det er færdigt? Batfædre bekymrer sig.
Det finder jeg ud af.
-Hvad planter du? -Her er lavendel.
Og alt det her skal være rosmarinbuske, fordi de er spiselige og bestøvervenlige.
Vil du have hjælp?
-Jeg tænkte… -Vil du være stille?
Vil du ikke nok?
Blot et øjeblik.
Kan vi bare
arbejde i haven?
Og jeg vil i seng
Jeg fik en drink for en time siden
Og den er steget mig til hovedet
Hvor end jeg strejfer rundt
På land eller havet eller skummet
Hører du mig altid synge den sang
Vis mig vejen Vis mig vejen hjem
-Ja! -Åh gud.
Den har jeg ikke sunget længe.
Du har ret i, at jeg er blevet for længe.
Men hvis min tid her i Italien er ved at være slut,
kan jeg springe Zoom og frysepizza over i aften.
Vi bør gå ud at spise.
Dig og mig?
Maltese er nok allerede mæt, så…
Det vil jeg gerne.
Okay.
Her er det.
Okay.
-Velkommen. -Tak.
Perfekt, tak.
Buonasera. Velkommen til min restaurant.
Donata, VIP-bordet tæt på køkkenet til mine særlige gæster.
Ja, følg mig.
VIP-behandling.
-Okay. -Sådan imponerer du min far, Gio.
Da du ikke vil drikke caffé med mig, må jeg gøre mig mere umage. Prego.
Værsgo.
Tak.
Dette er en lokal Brunello di Montalcino.
Jeg har hørt, at du også er i restaurationsbranchen.
-Er det sandt? -På en måde. Jeg er konsulent.
Konsulent? Hvad betyder det?
Jeg hjælper restaurantejere med at forbedre driften.
Alt fra budgetter til nye menuer til…
Det betyder bare, at han ikke laver mad, selvom han burde.
Vores første ret er maltagliati med porcini-svampe.
-Egnsretten. Velbekomme. -Wow. Tak.
Er du herfra, Giovanni?
Jeg er fra Rom, men har familie her.
-Er det derfor, du åbnede restauranten? -Endelig taler hun med mig.
Jeg er bare høflig, når vi nu er her.
Jeg var souschef i Rom, men drømte om min egen restaurant,
hvor jeg kunne servere familieopskrifter.
Pastaen er så let, men smagen er så dyb.
Smager jeg smeltede ansjoser i olivenolien?
-Imponerende smagsløg. -Du kan stadig, far.
Velbekomme.
Tak.
Hovedretten er friskskåret havaborre fyldt med urter og saltindbagt.
Tak, Fabio.
Jeg kender teknikkerne, men smagene er utrolige. Jeg er imponeret.
Det smager himmelsk.
Vil du komme en dag mellem frokost og aftensmad?
Jeg kan vise dig trucchetti toscani.
-Det lyder godt. -Okay.
Lækkert. Tak.
-Vi ses. -Ciao.
Det var lækkert.
-Farvel. -Farvel.
Okay.
Var det også for at charmere mig?
Virker det endelig?
Det får du se.
Er hele banden her? Venner, kom ind. Kom.
Hvad er nødsituationen?
Liv og jeg fik et fantastisk måltid på Trattoria Rosada.
Tillykke, du har spist rigtig pasta.
-Må vi gå nu? -Nej, ikke endnu.
Ombygningen minder mig om nogle af mine klienter.
Et kokkeægtepar købte et gammelt hus i Columbus.
Hvad er pointen?
De opgraderede deres køkken, og nu underviser de i madlavning.
Foreslår du at gøre noget lignende her?
Er det muligt?
Nej, det er det ikke.
Vent, hør på mig.
Vi smider Gnavne Marios mikrobølgeovn ud og bygger et kommercielt køkken
fra murstensovnen.
Men hvem skal undervise?
Ikke amerikanere. Helt ærligt.
Vi hyrer lokale kokke og gør det autentisk.
Jeg kan rekruttere. Det gør jeg tit.
Lokale kokke. Lokal mad. En kokkeskole er en turistattraktion.
Ja. Vise det særlige ved Montezara gennem vores mad.
Okay. Jeg er vild med idéen.
En anvendelsesændring kræver en ny tilladelse.
Og disse tilladelser er meget svære at få godkendt.
Det er der, du kommer ind. Du er vores hemmelige våben.
Du kender byggesagskontoret.
Vi får se.
DAG 31
Opvaskeområdet skal være her, væk fra arbejds- og spiseområdet.
Vi får et dobbeltdørskøleskab, en skabsfryser,
et gaskomfur herovre og to elektriske komfurer.
-Det lyder godt. -Tak.
Det er godt, men er det nødvendigt? Jeg tror ikke, jeg har råd til det.
Jeg har selv sparet nogle penge op, og jeg vidste ikke til hvad,
men det er vist til førsteklasses italienske hvidevarer.
Jeg slipper aldrig af med dig.
-Jeg kan godt rejse. -Nej.
Jeg har brug for din viden om storkøkkener.
Ikke for evigt. Men lidt endnu.
Jeg har ikke lavet pasta i evigheder. Jeg har købt det i kasser.
Nej, det må du ikke sige. Helt ærligt. Det er orrendo.
Ingen god mad kommer fra pap.
Jeg plejede at lave alt fra bunden.
Olivia og min kone, Mia, var med mig i køkkenet.
Vi holdt store middagsselskaber,
og Olivia gik med et nuttet, falsk overskæg
og skrev menuen på en tavle.
En mini-maître d'.
-Og du gør det ikke længere? -Nej.
-Olivia voksede fra overskægget. -Aha.
Og livet ændrede sig, da vi…
Da vi fandt ud af, at Mia havde kræft.
Jeg mistede glæden ved at lave mad.
Hvordan føles det at lave mad nu?
-Det føles, som om jeg er det rette sted. -Velkommen hjem, Eric.
Tak, mand.
Planerne for villaen er ændret.
Vi installerer et storkøkken i håb om at undervise i madlavning.
-Vil du overveje at undervise der? -Seriøst?
Har Olivia tænkt på mig?
Hun elsker idéen om, at de lokale deler deres viden.
Skønt. Det vil jeg gerne.
Godt.
Hvad med den her?
Kedelig.
Gio. Han kan lide dig.
Grim. Nej tak.
Gio eller flisen?
Kom nu. Han er en god fyr. Han er talentfuld. Godt.
Bedre end din gamle kæreste. Frisbee Brad.
Der er intet galt med at prøve at blive professionel frisbee-spiller.
Ja. Hvad laver han nu?
Prøver at blive professionel frisbee-spiller.
Der kan du bare se.
Ja! Nemlig. Villaens atmosfære.
-Moderne, men traditionel. -Jeg er enig.
Jeg smutter, mens legen er god.
Du er født til det her, Olivia. Design og indretning. Atmosfære.
-Tak. Det er pænt af dig at sige. -Jeg mener det.
Har du overvejet at uddanne dig i det?
Nej, det har jeg ikke tænkt på.
Indtil nu.
Jeg har en dygtig designerven i Rom.
Ja, han har lærepladser, hvis du er interesseret.
Jeg ved det ikke. Er jeg interesseret?
Måske. Ja, måske er jeg.
I de sidste par år har jeg følt mig rodløs.
Jeg har forsøgt at finde en retning i livet.
Jeg overbeviste min far om villaen. Virker det så ikke, som om jeg giver op?
Tvivler du, så padl derud.
-Ninos surfervisdom? -Ja!
-Mener du at fange bølgen? -Ja.
Okay…
Lad mig tænke over det, okay?
Det haster ikke. Sig til.
Sig: "Et bord til to, tak."
Un tavolo per due, per favore.
Giuliano Montaldo…
Det var en smuk mand.
Godmorgen, d'damer.
Det er en smuk dag i dag.
Jeg forstår det stadig ikke.
Ladestationer langs vores historiske veje?
Som sagt efterspørger turisterne ladestandere.
Alle lejebiler bliver elektriske.
Vores amerikanske beboer.
Eric, er det noget, der haster?
Ja, det haster meget…
Undskyld…
Jeg har brug for borgmesterens hjælp.
Matteo kan svare på jeres spørgsmål.
Tak.
Vær så venlig.
-Det bedste gemmested på rådhuset. -Vi venter her og leder efter tegningerne.
-Jeg lader døren stå åben. -Ja.
At være kvindelig borgmester her kan ikke være nemt.
Vi er sjældne her i Italien.
-Det gør det svært at få ændret noget. -Hvorfor så være borgmester?
Min afdøde mand, Alessandro, var borgmester.
For længe siden.
Er det ham?
Ikke så mange år siden.
Fortæl mig om Alessandro.
Han var venlig. Udadvendt.
Stædig.
Han for altid vild, men ville ikke spørge om vej.
Det gælder de fleste mænd.
Vi vil hellere dø end indrømme, vi tager fejl.
-Og han var en fremragende danser. -Det gælder ikke alle mænd.
Jeg vil aldrig blive set på et dansegulv.
Da han døde, opfordrede folk mig til at tage over,
men der er for meget politik i politik.
Ja. Hvorfor ændrede du mening?
Jeg blev træt af at vente på, at en anden ville redde Montezara.
I begyndelsen tænkte jeg hele tiden:
"Hvorfor vil borgmesteren styre selv den mindste detalje?"
Jeg styrede ikke alle detaljer.
Okay, det gjorde jeg måske.
Men kun fordi jeg har brug for, at alt skal være perfekt.
-Fordi du elsker byen. -Jeg er bekymret for byen.
Vi er næsten gået fallit. Men ved du hvad?
Det er værd at kæmpe for, hvad man elsker.
Ja.
Og hvad med Olivias mor?
Mia. Ja, hun…
Hun var excentrisk.
Fra jeg mødte hende, gjorde jeg ting, jeg aldrig havde gjort før.
Jeg spiste rosiner.
-Er din kærlighedshistorie rosiner? -Jeg hadede dem.
Vi skulle ud at vandre på vores første date.
Hun inviterede mig hjem og lavede havregrød med rosiner.
Og jeg spiste op.
-Vejen til ægte kærlighed er ikke glat. -Nej. Min var brolagt med rosiner.
-Hun vidste, du virkelig elskede hende. -Hun var min rosin d'être.
-Åh nej. -Det er et ordspil.
-Rosin d'être. -Ja, men det er dårligt.
Det ved jeg.
Jeg tror, at det er dem.
-Greco? -Ja.
Ja, han var arkitekten.
Der. Leoni. Se her.
Jeg håber, at det er de rette.
Ja!
Se. Jeg vidste det. Villaen havde oprindeligt et stort køkken.
Det føles næsten som skæbnen, at der skal være en kokkeskole.
Hvis vi får den rette tilladelse. Bernardo har ikke være meget på banen.
Jaså? Jeg tager mig af det.
Grazie.
Er der mon drevet virksomhed i andre af de huse, der koster én euro?
Ja, der er et i Cossari. Det er et gammelt toscansk slot.
Det blev moderniseret, og nu er det et luksushotel.
-Kan vi se det? -Skal vi mødes i morgen?
Det er en date.
Jaså?
Det er en talemåde, hvor jeg kommer fra. Det siger folk hele tiden. Ja.
Okay, så. Det er en date.
Goddag, d'damer.
Jeg hedder Eric Field.
-Han taler italiensk! -Men dårligt.
Rom blev ikke bygget på en dag.
Jeg kommer for at få råd.
I ved alt her omkring.
-Det gør vi. -Antonia!
Men det gør vi, og han gør sig umage.
Hvad har du brug for, unge mand?
Jeg skal på picnic.
Med Francesca?
Det så jeg komme fra dag et.
Betal, søster. Jeg vandt væddemålet.
Kom nu, betal.
Fidusmager.
Godt.
Hvad er nogle af borgmesterens livretter?
Hun er fan af Prosciutto di Cinta.
Også lidt Gota.
Gota, okay.
Køb noget lokal Caprino del Maremma-ost. Kun lokale kender den.
Det vil imponere hende.
Som om han vil huske alt det her. Mænd har en dårlig hukommelse.
På grund af deres mindre hjerner.
Vi skriver en liste til dig.
Okay, jeg er med.
Du får også brug for den.
Åh, det er perfekt. Grazie.
Her er de historiske farver, som er godkendte til huse i Montezara.
Okay.
-Jeg kan godt lide denne farve. -Denne her?
Ja, den er pæn og dyb. Lad os vælge den.
Godt valg. Rigtig godt valg.
Hvad angår den læreplads, vil jeg gerne padle ud… og ansøge.
Fedt, Olivia. Jeg giver ham besked.
Du ved, denne…
Denne bølge føles endelig rigtig.
Har du fortalt det til din far?
Nej. Hvor er han forresten?
Jeg aner det ikke. Han gik tidligt.
Vecchia Strega inspirerede mig.
Godt, hun ikke kan se os. Hun bliver let jaloux.
Hvornår skal vi være tilbage?
Jeg har fyldt min kalender med falske møder hele eftermiddagen.
Godt fundet på, fru borgmester.
Det her sted sætter barren højt.
Kom, jeg giver en eksklusiv caffé med udsigt.
Jeg kan lide smedejernsarbejdet. Det er flot.
Undskyld. Vi holder lukket i dag på grund af et privat arrangement.
-Værsgo. -Tak.
-Vi skal se hotellet i dag. -Vi er cyklet hele vejen hertil.
Kom nu. Bare…
-Tak. -Undskyld mig. Hvor skal I hen?
-Det her kunne jeg vænne mig til. -Det koster 1.000 euro per nat.
Undskyld mig!
-Undskyld mig. -Skynd dig med.
Kan jeg hjælpe?
Åh, scusa! Undskyld.
Dernede. Skynd dig.
Det private arrangement. Et fotoshoot.
Lad os være med.
-Ja. -Ja?
De ser italienske ud. Hvad synes du? Ja.
Stil dig bag de fyre. Ja.
Ja!
Marcello!
Du godeste!
Hey. Her.
Åh. Han er deroppe. Kom.
Vores eksklusive caffé med udsigt.
-Lækkert. -Tak.
Undskyld mig.
-Tak for rundvisningen! -De her vil klæde dig!
Jeg kunne godt vænne mig til il dolce far niente.
Er det, hvad der foregår her?
Ja, det er det bedste tidspunkt at øve os på.
Godt. Kom så, træner.
Du må træne mig. Jeg er amerikaneren.
Okay.
Lad mig prøve at huske det.
Først slapper vi af.
Så læner vi os tilbage.
Okay.
Ja. Missionen er fuldført. Hvad er det næste?
Vi lever i nuet. Ingen distraktioner. Slapper af.
Jeg er den dårligste til at slappe af.
Jeg er nok den næstdårligste.
Jeg er imponeret over os. Ingen uheld i dag.
Vi er ikke faldet oven på hinanden eller blevet sprøjtet på.
Vi har stadig hele eftermiddagen og kan nå at lave ballade.
Hvad har du i tankerne?
Jeg har nogle idéer.
Det er mit kontor. Matteo?
Ja…
Nej. Jeg kommer med det samme. Ja.
Farvel.
Det er folkene fra Assessore Provinciales.
De vil have endnu gennemgang af mine nye initiativer.
Jeg må afsted.
Okay.
Hør… angående i dag…
Ja. Du mener øjeblikket.
Ja. Vi bør helt sikkert…
…ikke ses romantisk.
Som borgmester bestemmer jeg over dit én-euro-hus.
Teknisk set er det Olivias én-euro-hus.
-Det er stadig en interessekonflikt. -Okay.
Og mit liv er kompliceret nok. Vi bør holde det professionelt.
Ja, vi vil være to meget professionelle professionelle.
-Professionelle. -Ja.
-Se os lige. Så modne. -Tja…
Jeg må afsted nu.
-Ja. -Ja.
-Jeg troede, du var… Jeg har ikke… -Det er helt fint.
-Okay. -Bare… ciao.
-Ciao. -Vi ses.
Hey!
Jeg har undret mig over, hvor du var i dag.
Ja, bare… Ja.
-Var du på en date? -Hvad? Nej.
Ikke en date. Nej.
Men har du været på dates på noget tidspunkt derhjemme?
Nej. Ja. Nej. Jeg kan ikke… Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige lige nu.
Har du, eller har du ikke?
Ja. Zola har fundet dates til mig, men der har ingen gnist været.
Datingapps skræmmer mig.
-Velkommen til min verden. -Ja.
Er du helt sikker på, at det ikke var en date?
-Fordi det lignede en date. -Kun forretning.
Ja, og jeg tror, at hun er sammen med Bernardo, så…
Hvad har du lavet i dag?
Udvendig maling til skodderne.
-Det er det. Intet andet. -Okay.
Jeg skal tilbage igen.
Se her…
Ifølge denne graf kan at mine projekter med bæredygtighed betale sig økonomisk.
Det skal du nok klare.
Tid til Grappa?
Matteo!
Ikke alle begivenheder kræver grappa.
-Hej, Francesca. -Bernardo.
-Tak. -Hej.
Jeg kom tidligere. Du var ude. Det ligner ikke dig.
Jeg havde et arbejdsrelateret ærinde.
Hvad sker der med tilladelsen til at ændre anvendelsen af Field-villaen?
Eric har ikke set dig.
Var han dit arbejdsrelaterede ærinde?
Olivia kan ikke ansøge om at drive erhverv, før hun får tilladelsen.
Men Marios hus var ikke officielt godkendt til at stå på én-euro-listen.
Og nu denne latterlige kokkeskole. Hvem ville komme for at lave mad?
Montezara kan være så meget mere, end du tror. Gid du kunne se det.
Det må du overbevise mig om.
Middag?
Jeg kan ikke. Jeg skal arbejde hele aftenen.
Kan vi… få gelato i løbet af ugen?
Når som helst.
-Farvel. -Farvel.
Det sagde jeg ikke.
-Siger du, at jeg er skør? -Hør…
Intet godt på Netflix i aften?
Donata og jeg skulle mødes til et glas vin, men…
Jeg var selv på vej hen at drikke vin. Vil du med?
Ja tak.
Kom.
Hvis du vil kidnappe mig, bør du vide, at jeg har det sorte bælte.
-Så… -Jeg kidnapper dig ikke.
Men godt at vide om det sorte bælte. Jeg skal nok passe på.
Wow.
Her er smukt.
Jeg har stadig svært ved at tro det.
At jeg bor her i Italien nu.
Montezara er et magisk sted.
Jeg vil savne det i Rom.
Hvad er der i Rom?
Kan jeg stole på dig?
Ja, jeg er meget pålidelig. Det er en del af min charme.
Jeg skal til samtale om en læreplads som indretningsarkitekt.
Olivia! Fantastico!
Jeg ved ikke, om min far vil dele din entusiasme.
Det er hans job at misbillige mine valg i livet.
Virkelig? I virker tætte.
Det plejede vi at være. Da jeg var yngre.
Men…
Der er tidspunkter, hvor jeg tror, vi kunne være det igen.
Jeg er næsten 25. Hvorfor bekymrer jeg mig om hans mening?
Fordi du elsker ham.
Ja.
Du vil elske det her.
Fra Grecos originale arkitekttegninger. Brændeopbevaring til ovnen.
Flot, Greco. En god idé.
-Ja, ikke? -Ja.
Langsomt. Kom her.
-Endelig kom det. -Sæt det der.
Lad os installere det.
Nej. Det er et sexet nyt køleskab,
men jeg kan ikke hjælpe, for jeg skal til Rom.
Rom? Det er ikke planlagt i dag.
Nej, jeg skal mødes med en gammel ven.
I Rom.
-Er du tilbage i aften? Vi kan spise… -Jeg overnatter. Men vi ses snart.
-Olivia… -Farvel!
-Ja, pas på. -Ja.
Sådan.
Hej, fru borgmester.
-Hej. -Det er længe siden.
-Vi savner, at du blander dig. -Nok ikke.
Laver du mad med Gio i dag?
-Ja. Dig? Sen frokost? -En uden arbejde.
Jeg øver mig i il dolce far niente.
-Jeg har lavet en tidsplan på min telefon. -Det hæmmer formålet.
Men som din træner bifalder jeg, at du prøver. Værsgo.
Tak.
-Velbekomme. -Tak.
-Farvel, Francesca. Tak. -Vi ses.
-Farvel. -Så?
Jeg kiggede ikke på min telefon. Jeg var så imponeret af frokosten.
Skønt. Vi lavede den specielt til dig.
Nej, Signore er beskeden. Han lavede det hele.
Godt klaret. Alt var udsøgt.
Mange tak. Det sætter jeg pris på.
Tak.
Vil du høre en hemmelighed?
Du fik min første hjemmelavede mozzarella. Din tur.
-Jeg kan ikke lave mad. -En italiener, der ikke kan lave mad?
Jeg gemmer bøger i ovnen. Sig det ikke. De tager mit statsborgerskab.
-Og du hånede mig for min mikrobølgeovn. -Jeg talte af erfaring.
Tak for hjælpen i dag.
-Jeg går. En aftale med min nonna. -Det er kært.
-Hvad laver I sammen? -Vil du med?
-Ja? -Ja.
Drikker du og din bedstemor sammen?
Det er bare en aperitivo. En skik, jeg lærte i Rom.
-Nonna og hendes venner insisterer. -Nonna og hendes venner?
-Dit yndlingsbarnebarn er her! -Ja!
Goddag.
-Der er han. -Selvfølgelig.
Bedstes smukke dreng!
Tak.
Kun én drink, så skal jeg tilbage og lave mad.
Okay.
Skal du skynde dig?
Jeg har hele dagen.
Skønt.
Og Antonia var professionel bager.
Og vi to Antoniaer arbejdede i hendes butik.
Jeg var bageren.
Jeg var den første kvinde i Montezara med sin egen forretning.
Hvad skete der med den?
Vi blev gamle.
Vi blev sat på græs.
Jeg troede, at I kunne lide Il dolce far niente.
Jeg keder mig.
Vi vil være "granfluencere".
På TikTok.
Hashtag: Mål. Ikke?
Ja!
Hvad er det? Gnavere. Vred kok.
Jeg kan klare det.
Jeg kunne ikke sove, så jeg kom ind på kontoret.
-Jeg ville først have sagt det på mandag… -Hvad?
Jeg fik et jobtilbud fra Deb Welch.
Hos Perfect Plate.
Og Northstar følger med dig.
Er du interesseret?
Måske.
Jeg forstår godt, hvorfor du stadig er i Italien,
Men min chef skal være på det samme kontinent.
Du har været distraheret, siden du rejste.
Ja.
Jeg har haft nogle overvejelser, mens jeg har været her.
Jeg ønsker selvfølgelig, at du bliver.
Men gør, hvad der er rigtigt for dig.
-Jeg sagde til Deb, jeg tænker over det. -Godt. Gør det. Jeg er her.
-Ring, før du giver hende besked. -Okay. Tak.
Okay. Tak.
Sig: "Jeg vil gerne til Rom."
Vorrei andare en Roma.
-Hej! -Hej!
-Hvad er der galt med Vecchia Strega? -Et fladt dæk.
Hun forsøger at slå op med mig. Hun er sur over min udflugt med dig.
-Sådan en hystade. -Ja.
Jeg får Matteo til at lappe hende.
Det ville være skønt. Hvad nu? Intet forretningstøj?
-Et nyt look. Det kan jeg lide. -En strandfest for min ven, Pina.
Hun vil altid have mig væk fra arbejdet. Jeg siger altid nej.
Men nogen har trænet dig i at nyde at gøre ingenting.
Nemlig.
Jeg har måske brug for min træners støtte. Vil du med?
Pina!
-Undskyld. Francesca! -Hej.
-Hej! -Hej!
Du må være Eric.
-Ja. -Jeg har hørt neget om dig.
-Nej, det har hun ikke. -Ja, jeg har. Frysepizzafyren.
Skål for fødselsdagspigen!
-Tillykke! -Tak.
Jeg læste om en test om ens livsfilosofi.
Hvad føler du, når du ser på havet?
Dit svar afslører dit syn på livet.
Hvad føler du?
Hvad jeg føler?
Man planlægger sin kurs i livet, men så kommer der uvejr,
og strømmen fører en et helt andet sted hen.
Og man skal kortlægge dette nye land.
Din tur.
Jeg ser noget større, end jeg kan forstå.
Noget, jeg ikke kan kontrollere.
Uanset hvor stor en båd jeg kan bygge, eller hvor meget jeg kigger på mit kompas.
Jeg kan drukne i bølgerne, men de kan løfte mig op
og føre mig nye steder hen.
Jeg blev helt revet med.
Hvad? Det var utroligt.
Jeg vidste, vi skulle danse.
Åh nej. Du narrede mig!
Har du lyst?
Så…
…i forhold til at være to professionelle professionelle…
Jeg lytter ikke til politikere.
Kommer du ikke op?
Dig og Bernardo?
-Bernardo? -Ja.
Han er bare en ven.
Sagde han noget andet?
-Ikke ligefrem, men… -Han er som en bror for mig.
Ikke andet.
I så fald vil jeg gerne med op.
-Det er du god til. -Jeg har set Cesare gøre det.
Værsgo. Åh, Francesca.
Der er noget, jeg skal vide, og det er meget vigtigt.
Bøger i din ovn? Virkelig?
Det var ikke løgn.
Det er der, jeg har dem, som ingen skal se på en bogreol.
Det er vel nok sødt. Ih, du godeste.
Okay.
Jeg har aldrig smagt noget så godt.
Selvfølgelig ikke. Amerikansk bagværk er frygteligt.
Jeg har hørt, at Dunkin' Donuts er gode.
Gå væk fra springvandet.
De kaldes "panforte".
-Panforte. -Nemlig.
Mens jeg ledte efter villaens arkitekttegninger,
fandt jeg det her.
Nej!
Se.
Hvor er vi smukke.
-Vi var så unge. -Du godeste.
Det er tid til at arbejde igen.
Undervis på vores kokkeskole.
Bliv "granfluencere".
Det var Olivias livret som barn.
Jaså? Er den beige ret god? Italiensk mad bør ikke være beige.
Jeg ved, at italienerne laver det anderledes.
Smag.
Denne fettuccine Alfredo er…
…ikke så slem.
Men jeg vil nægte, jeg sagde det.
Lad mig gætte. Francesca?
-Hvordan vidste du det? -Dit smil i dag.
Det smil betyder kun én ting.
L'amore.
L'amore. Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige til Olivia.
Om hvad? Uhm. Fars overraskelsesmad hver torsdag.
-Eric lærer mig at lave amerikansk mad. -Jaså?
-Skal du til Rom igen? -Fik du lærepladsen?
Hvilken læreplads?
Olivia…
Jeg troede, han vidste det.
Vidste hvad? Hvad taler han om?
Kom.
Lad os tale sammen.
Hey.
Hvad foregår der?
Jeg har mødtes med Ninos kollega i Rom.
Han hedder Carlo.
Han er indretningsarkitekt og vil ansætte en lærling.
Mig.
Det virker nok, som om jeg flygter igen.
-Men… -Det er fantastisk, Liv.
Okay.
Det var uventet.
Jeg er imponeret.
Du har lært alt undervejs, som du sagde, du ville gøre.
Gid du havde følt, du kunne sige det.
Hvornår holdt vi op?
Med at betro os til hinanden?
Det ved jeg ikke.
Jeg tror,
at mor var altid limen.
-Ja. -Vores mellemled.
Og så…
…var hun væk.
Så vi er uden lim.
Det er min skyld. Jeg vidste ikke, hvordan jeg talte til dig uden hende.
Nej.
Det er ikke kun din skyld. Vi sørgede forskelligt.
Jeg forstod ikke, at du sørgede over mor ved…
Jeg ville have kaldt det at flakke rundt, men…
Men du fandt bare din egen vej.
Ja. Og…
Du sørgede ved at lukke ned.
Jeg beklager den tid, vi gik glip af.
Du er her nu. Og du holdt ud. Selv når jeg ikke ville have dig til det.
Ja. Siden vi får lettet vores bryst…
-Dater du Francesca? -Hvad? Hvordan vidste du det?
Hør! Da jeg kom hjem fra Rom, vidste jeg godt, du ikke havde sovet her.
-Det er helt nyt. Jeg lover… -Far, slap af.
Jeg er ikke sur.
Og desuden…
Jeg elsker Francesca. Hun er fantastisk.
Min batradar må være ødelagt.
Jeg var bekymret for, du ville tro, at jeg…
At jeg forsøgte at erstatte mor.
Far, du er stadig ung.
Selvfølgelig ville du møde en ny.
Det gør ikke det, du og mor havde, mindre specielt.
Det sker kun én i livet.
Men du har stadig meget liv tilbage.
Ja.
Se dig lige
Du laver mad igen. Du dater igen.
Du er glad.
Og det er svært at indrømme, men jeg kan lide at have dig her.
Det er godt at høre.
"Forbandelsen" er måske ophævet.
Vent.
Hvad nu, hvis du blev i Italien? Hør på mig.
Lærepladsen varer et år.
Jeg mangler en, der kan have ansvar for madkurserne og hjælpe Gio i køkkenet.
Det kan jeg ikke, eller hvad?
Jeg har været i branchen så længe, at…
Og nu denne kokkeskole, jeg mener…
Kan jeg virkelig ændre mit liv så meget?
I min alder? Jeg ved det ikke.
Hvorfor ikke?
Du ved, da mor og jeg drømte om villaen,
var den ikke kun til hende og mig.
Det var til os alle tre.
Hun er altid hos os på en måde.
Som her i haven, hvor hun bare lytter.
-Det kan jeg godt lide. -Også mig.
Men hvis du taler med hende, så nævn ikke min tatovering.
Jeg siger intet.
Vi ses på onsdag klokken 14.00. Farvel.
Du dater Eric Field.
Ja, det er nyt.
Jeg har ikke haft mulighed for at sige det til nogen.
-Hvad med dig og mig? -Du ved, hvordan jeg har det.
Jeg troede, det skyldtes, du sørgede over Alessandro.
Jeg troede ikke, jeg ville have et forhold.
Vi kender hinanden. Og han rejser…
Eric overvejer at blive.
For at lede kokkeskolen.
Kokkeskolen? Men…
Du var i tvivl.
Jeg har stillet for store krav til dig.
Til sidst gjorde jeg det selv, og fik tilladelse til at ændre anvendelse.
Hør engang…
På lørdag afslører de freskoen.
Du hjalp med at gøre det første én-euro-hus til en succes.
Jeg håber, du vil komme.
Farvel.
Hej. Hvor er Donata? Det er underligt, at gulvet ikke flyder med keramikskår.
Det er slut. For altid.
Åh, mand. Det er jeg ked af. Jeg heppede på jer to.
En klog kvinde fortalte mig engang,
at det, der er værd at elske, er værd at kæmpe for.
Og I to skændes hele tiden, så…
Du er jo et geni.
Du er et geni, Eric.
Tusind tak.
Pas hellere på.
-Jeg kommer. -Okay…
-Stil den der, tak. -Ja.
Okay.
-De fire derovre. -Her.
-Tak! -Selv tak.
CUCINA DI MALTESE EN KOKKESKOLE FOR HJEMMELAVET MAD
-Flot. -Ja.
Få mig ikke til at fortryde navnet.
Mine damer og herrer… den sidste brik.
-Wow, venner! -Smukt!
-Det er flot. -Hvad synes I?
Fantastisk.
Det er smukt, hva'?
Så smukt!
Åh. Det skal fejres.
-Ja. -Ja!
-Hej! -Bernardo, du kom.
Undskyld, jeg kommer for sent. Jeg hentede vores to gæster på stationen.
Larry og Tracey Longo.
Åh nej. De er forhåbentlig ikke…
Det er de.
Gnavne Marios amerikanske arvinger, og de retmæssige ejere af denne villa.
Hej.
Okay, se.
Her er dokumentation for, at min tiptipoldemor,
Maria Leoni, er fra Montezara og født den 6. juli 1867.
Montezara kontaktede os og spurgte, om vi var arvingerne.
Ja, det var os. Flere gange. I svarede aldrig.
Vi vidste ikke, at det hastede.
Men så sendte Bernardo os billeder af den renoverede villa.
Hvad har du gjort?
Jeg advarede dig.
Du skulle ikke have solgt villaen, før forældelsesfristen.
I gav aldrig lyd efter utallige opkald og e-mails,
da huset var forfaldent.
Og nu, hvor det er renoveret, er I interesserede.
Ja. Hvis du siger det.
Men villaen er vores. Vi har hyret en advokat.
Åh gud, har villaen en pool?
Far.
-Lad os tage en dyb indånding, okay? -Ja, hr. og fru Longo.
Montezara betaler for et hotelophold, mens jeg tjekker dokumenterne.
Lad os gå. Kom.
-Jeg lover, at jeg får styr på det her. -Ja.
Marios oldemor var Maria Leoni, født i 1867.
Larry Longo er den nærmeste nulevende slægtning.
Slægtningene i Italien havde ikke ret til at donere jorden.
Det ser ikke godt ud. Slet ikke godt.
Ikke nu.
Ikke nu. Helt ærligt.
Der er ofte strid om efterladte ejendomme i én-euro-hus-programmerne.
Vi renoverede det.
Og investerede Olivias penge. Kan de bare tage det?
Det kan de desværre nok.
Italiensk arvelov er på deres side.
Hvad kan vi gøre?
I kan lægge sag an for at få dækket jeres omkostninger.
Kan vi ikke beholde huset?
Familien Longo kan bevise deres herkomst.
Næsten alle sagerne trækker ud og koster meget og tager lang tid.
-Okay. Tak for konsultationen. -Gid det var bedre nyheder.
-Ja. -Ciao.
Vi kan kæmpe.
-Jeg kan få min pension udbetalt. -Nej.
Det er okay. Jeg sætter pris på det, men… Vi er nået til vejs ende.
Som man siger: Alle veje fører til Rom.
Stedet her ledte dig til en læreplads.
Ja, men…
Hvad vil du gøre?
Jeg tager også til Rom.
Men for at nå et fly.
Tilbage til Columbus og firmaet. Jeg håber, at Zola vil blive.
-Jeg gør hende til partner. -Hvad med det her?
Din madlavning.
Liv, du ved, med både dig og mig her…
Jeg troede, at vi kunne skabe et nyt hjem. At jeg kunne få et nyt liv.
Men sådan skulle det ikke være.
Og Francesca?
Det ved jeg ikke.
Vi har ikke været sammen så længe.
Det er meget at forvente af en så tidligt.
Men du skal være glad.
Som far skal jeg sikre, du er glad.
Og jeg ved, at du er voksen,
men du er Batfars lille pige.
Okay?
Hej.
Det overraskede os, du tog kontakt.
Ja, hør… Lad mig sige det med det samme.
Vi vil ikke tilbringe årevis i retten for at få den villa, vi elsker,
så vi har et tilbud til jer.
Olivia investerede sin arv fra sin afdøde mor i renoveringen.
Åh. Vi kondolerer.
Hvis I betaler hende, hvad hun har brugt, forlader vi villaen nu.
-Den er mere værd end én euro nu. -Seriøst?
Det er en god handel til den pris.
Har vi så en aftale?
Eric!
Der er du.
Jeg har med familien Longo. Jeg hørte, at de har talt med dig.
Hvad skete der?
Vi indgik en aftale.
De vil betale Olivia for renoveringen, og så afleverer vi skødet.
Jeg er forfærdet.
-Det er min skyld. Du må hade mig. -Nej. Du handlede i god tro.
Du prøvede at redde byen. Jeg forstår det.
Men villaen var Olivias drøm.
Hun skal nok klare sig. Hun er klog og robust.
Hun skal jo til Rom til sin læreplads, så…
Ja, godt. Skal hun til Rom?
-Ja. -Det er godt.
Og dig?
Ja, jeg tror…
Jeg tror, at jeg tager tilbage til Ohio.
Ja, det forstår jeg. Jeg…
Det tænkte jeg nok.
-Jeg ville ønske, at… -Du ville nok… Nej.
Vi lod strømmen føre os ud af kurs.
Jeg har ét opgave, og det er at være borgmester.
Vi burde måske være forblevet professionelle.
Nej.
Hvordan kunne jeg?
Hvordan kunne jeg forkludre det?
Antonia.
Giv hende din "medicin".
Hvilken "medicin"?
Du narrer ikke nogen!
Jeg giver Gnavne Mario skylden.
Familien Leoni var altid så uhøflig.
Nej, Antonia, det var Leone-familien.
Du er forvirret, Antonia. Familien Leone var utrolig skøn.
Hvad sagde I?
-Var der en Leoni-familie med et "i"? -Ja.
-Og en Leone-familie med et "e"? -Ja.
Borgmesteren har stjålet min "medicin"!
Matteo…
Vidste du, at der var en Leone-familie her? Med "e"?
Vent, tror du…?
Larry Longos tipoldemors efternavn blev ændret, da hun emigrerede til USA
-Det var en almindelig fejl. -Der er kun én måde at finde ud af det på.
Fru borgmester?
Matteo, ikke nu.
Jeg leder efter folketællingsmapperne.
1860'erne er forsvundet…
Jeg har kaffe med. Og forstærkninger.
Her er vi.
-Vi vil gerne hjælpe familien Field. -Og dig.
Tak, venner.
Lad os gå i gang.
-Kom nu. -Okay. Ja.
Hej. Jeg har pakket og er klar til at tage af sted.
-Jeg kommer til at savne dig. -I lige måde.
-Jeg er glad for, vi tilbragte tid sammen. -I lige måde.
Hvad gør vi med Maltese?
Donata tager hende. De har samme temperament, så…
Det har de.
Er det okay, hvis jeg ikke følger dig til stationen?
Jeg vil lade, som om du er her.
Det er okay.
Hej. Jeg fandt dem her under vasken på badeværelset.
Ad! Nej. Mug. Nej.
Åh, hold nu op.
Der er de! Genialt.
-Tag en alle sammen! Nu! -Godt gået, min skat!
1867…
1867! Venner! Kom herover!
Maria Leoni blev født den 17. marts 1867.
Gnavne Marios bedstemor.
Maria Leone blev født den 6. juli samme år.
Hendes familie tog til USA, da hun var syv år gammel.
Det er Larry Longos slægtning!
Ja!
Grappa?
-Hvad er klokken? -10.05.
Erics tog er klokken 10.10.
Intet netværk. Jeg når det aldrig.
Ja, du gør med dit hemmelige våben.
Kom så!
-Vecchia Strega! -Tak.
Få fat i din mand!
Kør så!
Buongiorno.
-Du steg af toget. -Nej, jeg steg aldrig på.
Nu skal du høre. Jeg troede ikke, at jeg kunne have disse følelser igen.
Og så… mødte jeg dig.
Vi mistede villaen, men jeg vil ikke miste dig.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
-Og I har ikke mistet villaen. -Hvad?
Jeg skal vise dig noget.
Alt dette på grund af et bogstav?
De gode nyheder er, at Leone-familien, ikke Leoni,
også efterlod ejendom i Montezara.
Hvor spændende.
Som den retmæssige arving, Larry, er det her dit.
Villa Leone skråstreg Longo.
Det er et hul.
Men det er vores hul, skat.
Jeg kan mærke min families historie omkring os.
-Nemlig. Montezara er en følelse. -Ja!
-Kan I godt lide jeres entreprenør? -Ja.
Han er den bedste og eneste entreprenør i byen.
I næste uge får vi en ny geometra, der udsteder tilladelser.
-Hvad er der sket med Bernardo? -Han er flyttet til Milano.
-Vi savner ham. -Ja.
Hvad så, min skat? Hvad synes du?
Så længe jeg får en pool.
Hvad synes I?
-Jeg kan godt lide det. -Jeg er med.
Tillykke, medformænd for det fusionerede Main Course and Perfect Plate Consulting.
Sikke en mundfuld.
Vi finder et nyt navn.
Men du skal give den italienske afdeling af vores firma en flyvende start.
Forstået, chefer.
Det kan jeg godt lide lyden af.
Montezara har den nye kokkeskole.
Og vi udvider én-euro-husprogrammet.
Testa Travel, et elbilfirma, tilføjer byen som et stop på dets rute.
Jeg forventer at se et budgetoverskud næste år.
Tak.
Du får vist alligevel brug for de elbilladestationer.
Grappa-tid!
Endelig!
Okay! Kom så, Olivia Special!
Pizzaer!
Se, hvor smuk hun er.
Kom så!
Hej! I kom.
Antonia!
Som min far altid sagde:
Mikrofondrop! Bum!
Eric, jeg har faktisk lært at lave mad.
-Har du? -Ved du, hvad det betyder?
-Det betyder, at jeg skal lære at danse. -Ja!
Tekster af: Karen Marie Svold Coates