Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kiitos.
Montezara… Viisi. Raide viisi.
Voinko auttaa vaunujen kanssa?
Mitä?
Nostan alapuolelta. -Kiitos.
No niin. Hei! Voi että, oletpa sinä söpö.
Hyvä. Pääsit siis turvallisesti perille. -En vielä.
Löydänköhän koko kaupunkia?
Pidät ensimmäistä kertaa lomaa vuosiin.
Matka Italiaan on aina kaikkea muuta kuin lomaa.
Et kai taas ala puhua "kirouksesta". -Kuule.
Se on totta. Reissussa opintojen jälkeen passi katosi.
Ja häämatkalla saimme kumpikin flunssan,
ja satoi koko ajan.
Ihme, että Liv on täällä edelleen.
Onneksi näin Instagramissa,
että hän aikoo ostaa jonkun euron talon.
Eikö hän ostanut sen jo? -Ei, eikä ostakaan.
Tulin tänne hakemaan tyttäreni kotiin.
Olet Eric Field Italiassa. Et mikään Liam Neeson Takenissa.
Totta. Lähetin muuten sinulle sen myyntiesityksen Northstarille.
Hienoa, nyt voit sitten relata. Ihaile maisemia.
No niin, palataan myöhemmin. -Palataan pian.
Olisinpa tehnyt Instaan yksityistilin.
Tytär, jonka tunsin, olisi sanonut "Heippa, iskä".
Heippa, iskä.
Käy tuokin. Saako isäpappa halauksen?
Älä nyt.
Kiitos.
Miksi tulit? Luulin, että Italia on viimeinen paikka, jonne tulet.
Teen poikkeuksen rakkaan tyttäreni vuoksi, joka häipyi keskellä yötä.
Äkkilähtö odotti. -Et varoittanut.
Lähetin tiedot WhatsAppissa. -Mitä? Missä?
Häivyit. -Olen somessa joka päivä.
Ja nyt ostat italialaisen villan. Jos halusit aktivoida iskän lepakkosignaalin…
En halunnut. -Teit sen. Ja kunnolla.
Tiedätkö mitä? Tee kuten haluat, Lepakkoiskä. Vien sinut hotelliin.
Tapaan pormestarin talosta.
Eikö kauppoja ole vielä tehty? Loistavaa. En siis tullut liian myöhään.
Luuletko voivasi estää minua?
On pakko saada kahvia.
Oletin, että Italia on jo nähty.
Olet syönyt pizzaa, käynyt raunioilla. Hurmannut tarjoilijat italian alkeilla.
Oletit, et kysynyt. -En ikinä kuule sinusta.
Oli kiirettä töissä. Opetin englantia Milanossa.
Olin lastenhoitajana Firenzessä. Keräsin oliiveja.
Pari viikkoa sitten olin menossa viinifestareille.
Nousin väärään junaan ja päädyin tänne.
Ja tämä kolahti täpöllä.
Mitä "täpöllä"? En pysynyt ihan kärryillä.
En osaa selittää. Se pitää tuntea. Montezara on tunnetila.
Tunnen vain aikaeron. Hypätäänkö siihen villan ostamishöpötykseen?
Älä nyt. Pikkukaupungit myyvät vanhoja taloja eurolla houkutellakseen asukkaita.
Pormestari kertoi minulle suunnitelmasta. -Eli se on suunniteltu juttu.
Täytin hakemuksen, se hyväksyttiin, ja nyt olen montezaralainen.
Mutta oletin vain… -Taas tuo sana.
…että palaisit Ohioon.
Saisit kämppiksiä, työpaikan, hammasvakuutuksen.
Eli aikuisten juttuja.
Eikö etenkin talon omistaminen ole aikuisten juttu?
Rakas, minun piti tulla avaamaan kahvila.
Tuntuu, että rakastat kahvilaa enemmän. -Rakastan teitä yhtä paljon.
Yhtä paljon, Cesare! Ihanko totta?
Ei, kun… -Oikeasti?
En yhtä… -En jaksa tätä!
Ovatko he ystäviäsi?
Cesare ja Donata. He eroavat melkeinpä joka päivä.
Ciao, Olivia. -Ciao.
Ciao, Cesare. -Hei.
Kaksi kahvia, kiitos. -Nico, kaksi kahvia Olivialle.
Kiitos. -Ole hyvä.
Lähtisikö kaunotar ehkä tänään vihdoin kahville?
Charmisi ei pure minuun, Giovanni.
En ole koskaan ollut näin huono.
On hyvä kokea aina jotain uutta.
Maksan kahvit. -Kiitos.
Talon omistaminen on vähän kalliimpaa kuin kahvi.
Ajattelin käyttää äidin rahastoa.
Sinun pitäisi myydä rahaston sijoituksia ja maksaa veroja.
Siinä lisää aikuisten juttuja.
Et saa aikuisuutta kuulostamaan kovin houkuttelevalta.
Sinähän olet tietääkseni aikuinen, Liv. Älä nyt, sinähän…
Lapset, vai mitä?
He osaavat käydä hermoille. Sitä yrittää antaa tilaa.
Antaa kulkea omaa polkuaan. Olla cooli iskä.
Mutta ei huonoja ideoita silti voi hyväksyä.
Vaikka ei hän minulta kysy.
Siksi hän lähti mukaan siihen yhden euron talohuijaukseen.
Kiva! Tapasittekin jo.
Mitä? -Tässä Francesca Pucci.
Montezaran pormestari.
Tervetuloa Italiaan, hra Field.
Voi jukra.
Lepakkoiskä, mitä sinä nyt teit? -Hän halunnee perääntyä.
Aivan. Me peräännymme. -Emmekä peräänny.
Paperityöt on jo aloitettu, ja häneltä on saatu 5 000 euron vakuus.
Eikös talon pitänyt maksaa euron?
Vakuus on yleinen käytäntö villoissa. Varmistamme, että työ tehdään loppuun.
Käytin luottokorttia. Kaupunki palauttaa summan.
Eli se on huijausta. -Menen katsomaan tänään taloja.
Onko selvä?
Anteeksi hetkinen.
Miksi olet niin järkähtämätön tässä asiassa?
Kun äiti oli sairaalassa, katsoimme euron villoja netistä.
Mietimme, miltä ne näyttäisivät, miten kumpikin remppaisi ne.
Aioimme laittaa hakemuksen hänen toivuttuaan.
Luulin, että se oli vain haaveilua rankkoja aikoja helpottamaan.
Sitä se olikin, ja siksi haluan tehdä siitä totta.
Äiti oli aina ylpeä italialaisista juuristaan,
ja täällä tunnen olevani lähempänä häntä.
Mikset kertonut aiemmin?
Aivan. Koska en kuuntele.
Hyvä on.
Francesca?
No niin. Lähdetään katsomaan, mitä lantilla saa.
Talo… numero yksi.
Hetkinen vain. No niin!
Se euron hintalappu käy nyt järkeen.
Sikstuksen kappeliako odotit?
Tarvitaan vain hellää huolenpitoa.
Jospa jatketaan matkaa.
Tännepäin vain.
Talo numero kaksi.
Oho. Täällä on valoisaa ja ilmavaa.
En odota saavani eurolla Sikstuksen kappelia, mutta katon kyllä.
Kämppiksiäkin löytyy. Jospa jatketaan matkaa.
Äkkiä.
Oikeastiko?
Nino on oikea nero remontoimaan.
Francescan lanko Nino on urakoitsijani.
Ahaa, tämä olikin perhehuijaus.
Anteeksi hetki.
Huippu-urakoitsijasta huolimatta kai tajuat, että joudut itse hommiin.
Jep. Siinähän sitä oppii.
Se on eri juttu kuin vahtia lapsia tai auttaa renessanssimessuilla.
Ymmärrän haaveen, mutta joskus pitää havahtua todellisuuteen.
Matteo, kuuletko?
Hei, Francesca.
Täällä on tieliikennelaitoksen mies.
Montezaran shekillä -
ei ollut taaskaan katetta.
Käytä hätävaraluottokorttia. Se on pöydän alalaatikossa.
Se on jumissa.
Potkaise sitä.
Se ei auttanut.
Kovempaa, tajuatko?
Kovempaa. Selvä.
No nyt onnistui!
Kiitos, Francesca.
No niin, hyvä.
Olkoon se 5 000 euroa kallis opetus elämästä,
ja lähdetään kotiin.
Näytän teille vielä yhden talon.
Se ei ole virallisella euron listalla. Uskon, että pidät siitä, Olivia.
Menoksi sitten.
Tämähän on ihana. Tosi kaunis. Katsokaa noita oliivipuita.
Miksi tämä ei ole mikään rötiskö? -Omistaja kuoli viime vuonna.
Erikoinen vanha mies, jota kutsuimme Häijy-Marioksi.
Maltese!
Siinähän oletkin, höpsö vuohi. Se oli Marion lemmikki.
Nyt kaupunki ruokkii sitä vuorotellen. Saatte sen kaupan päälle.
Viettekö sen, jos maksan euron?
Onpas iso.
Niin on.
Upeat katot.
Talon rakensi nimekäs paikallinen arkkitehti, Greco.
Tulkaa.
Tuolla on makuuhuoneet.
Täällä on sähköt ja juokseva vesi.
Ikää on, mutta ne toimivat.
Täällä on jopa fresko. Häijy-Mario maalasi sen itse.
Aika kaunis, itse asiassa.
Suloista.
Italialainen huone näköalalla jos mikä.
Onko tämä keittiö?
Häijy-Mario ei ollut kummoinen kokki. Hän käytti lähinnä mikroa.
Ymmärrän sinua, Mario.
Kaksi minuuttia mikrossa on vakio, kun asuu yksin.
Sinä se osaat synkistellä, isä.
Mitä? Et sinä kokkaa. -Mutta sinä kokkaat. Ainakin ennen.
Isällä on salaisuus.
Ennen tylsää ravintolakonsultin uraansa hän oli ammattikokki.
Täynnä yllätyksiä.
Mutta sitten vaihdoin yrityspuolelle elättääkseni perheeni.
Et vieläkään ole jatkanut kokkaamista.
Tykkään kokata sinulle.
Hassua. Et ole tehnyt niin aikoihin.
Silloin sinun pitäisi tulla edes joskus syömään.
Säästit tosiaan parhaan viimeiseksi.
Tämä villa ei ole vielä virallisella listalla.
Mario oli naimaton, eikä testamenttia ole. Perintöasiat selvitetään ennen näyttöä.
Entä jos hän jätti kaiken vuohelle?
Italialaissukulaisia ei talo kiinnosta. Liian paljon vaivaa, liian kaukana.
Kaukaiset sukulaiset eivät vastanneet yhteydenottoihin,
joten talo lahjoitettiin Montezaralle.
Tämä se talo on. Tunnen sen.
Tehdäänkö sitten kaupat?
Etkö voi kriiseillä kuten muut nuoret ja ottaa tatuoinnin?
Otin jo. Vanha juttu.
Mitä? Mihin? -Anna olla.
Sitten me taidamme ostaa tämän talon yhdellä eurolla.
Hienoa!
Mitä, jäät sinne?
Pitää auttaa Livia aloittamaan remonttityöt.
Pari viikkoa, enintään kuukausi.
Kuukausi? Et pääsisi Northstar-esittelyyn.
Perfect Plate Consulting on vastassa.
Aivan. Mitä jos sinä pidät -
esityksen Northstarin pomoille? Olet valmis, Zola.
Eric, sinä olet myyntitykkimme.
He odottavat sinua.
Valmistellaan esitys ja menut Zoomissa. Olet hurmaavampi kuin minä.
Imartelusi saattaa tepsiä.
Mutta tee se remppa nopeasti.
No niin, Eric Field.
Hän, joka asuu italialaisessa villassa.
Kukapa olisi arvannut? -Ei ainakaan Liv.
Palataan huomenna. -Selvä.
Hei. Etkö purakaan tavaroita?
Jep, sain juuri purettua.
Voisit laittaa ne kaappeihin. -Mistä sitten tiedän, missä mikin on?
Aivan.
Hotellissa ei tarvitse sietää sotkujani. Mikset majoitu siellä?
Ettet olisi yksin. -En olekaan. Menen ulos.
Näen Donataa ja saan jälleen kerran kuulla heidän erostaan.
Jaha. Selvä.
Selvä.
Älä viivy myöhään. On aikainen herätys.
MINIPIZZAT
Stracciatella, per favore. -Totta kai.
Se on minunkin suosikkini. -Hei. En olekaan maistanut sitä.
Eric, tässä on Bernardo. Bernardo, tässä on Eric, Olivian isä.
Tulen aamulla Ninon kanssa remonttipalaveriin.
Bernardo on paikallinen geometra. Heitä ei ole Amerikassa.
Eli eräänlainen… -Kiinteistöasiantuntija.
Italiassa sellainen vaaditaan aina rakennusprojekteissa.
Hyvä. Kaikki apu on tervetullutta.
Sait viimeisen stracciatellan. -Ole hyvä, rouva pormestari.
Ei. Se on jäätelöiden klassikkomaku.
Olisin kamala pormestari. -Olkoon se rauhanele.
Olin hieman tyly aiemmin. Ole hyvä.
Tässä. -Hyvä on.
Kiitos. -Eipä kestä.
Otan suklaajäätelön, jos kerran tarjoat.
Tietysti. Duo cioccolato, per favore.
Puhut italiaa hieman…
Se kaipaa työstämistä. Ajattelin treenata, nyt kun täällä olen.
Grazie.
Buonasera.
Bernardo, voidaanko jutella hetki laajennusluvasta?
Suokaa anteeksi.
Tuo on Giovanni Rosada, paikallinen kokki. Hyvin lahjakas.
Istutaan alas. -Joo.
Tähän.
Sinulla on… -Ai.
Sinulla on vähän… -Aina.
Enemmän tuolla puolen. -Olen toivoton.
Kiitos.
Terveiset Olivialle.
Ciao. -Ciao.
Joko ostit matkamuistoja?
Kyllä.
Hyvin arvokas lasti. Taidan lähteä kokkaamaan.
Olit tosissasi mikrosta. Tiedäthän, että olet Italiassa?
Kyllä, ja tämähän on italialaista pakastepizzaa.
Nähdään.
Mukava mies, eikö vain?
Amerikkalainen.
Häijy-Marion talon myynti on melkoista uhkapeliä.
Se ei ole vielä edes virallisella listalla.
Nuoret muuttavat pois.
Roomaan, Milanoon.
On tehtävä jotain kaupungin pelastamiseksi.
Ja ratkaisuko on ventovieraissa, jotka syövät pakastepizzaa?
He tulevat osaksi yhteisöämme, eivät kaappaa sitä.
Jos haluan maakunnan edustajien tukevan uusia aloitteitani,
ensimmäisen euron talon myynnin pitää onnistua nappiin.
Hyvä on.
Huomenta, päivänsäde.
Missä minä olen? Paljonko kello on?
Puoli yhdeksän.
Nino on ollut täällä jo tunnin. Aikainen herätys, muistatko?
Muistan. Aikaero yllätti, ja herätyskello ei…
Nautit tästä, etkö nautikin?
Kyllä. Housut.
Mitä? -Tarvitset housut.
Ahaa.
Menikö pitkään mikron kanssa?
Tunnet minut jo hyvin. En tiennyt, että tulet.
Toki. Tämä on kuin ensimmäinen koulupäivä.
Päivää.
Olet varmaan Eric. -Kyllä.
Nino. -Hei.
Huikea valinta. Kaupungin paras villa!
Sanotko noin aina? -Sanon.
Tein aikataulun ja budjetin.
Hommaan tussitaulun. -Hidasta reippaasti.
Kenen taloa nyt rempataan?
Ajattelin maksaa ennakon puolestasi.
Kunnes saat rahastosijoitukset myytyä.
Tarvitset rahaa etukäteen.
Luottokorttini on tapissa.
Mutta maksan takaisin heti kun voin. Kiitos.
Kunhan minä ja Amex saamme sanavaltaa. Meillä on kokemusta.
Niin, suurkeittiöiden osalta. Se on eri juttu -
kuin tunnelma, josta Nino ja minä olemme puhuneet.
Ajattelimme modernin ja alkuperäisen charmin yhdistämistä.
Hyvä. Hänellä on hyviä ajatuksia.
Minä otan vastuun takapihan puutarhasta.
Tulkaa. -Selvä.
Tämä on täydellinen. Tässä näin.
Puutarhako? Näen pelkkiä rojukasoja.
Äiti piti aina puutarhaa.
Jatkan perheen perintöä.
Kaikki tehdään ympäristöä säästäen ja ekologisesti.
Kestävä kehitys on tärkeimpiä tavoitteitani Montezarassa.
Kiva, mutta voidaanko puhua hetki vakavasti?
Mitä tarvitsemme? Sähköasentajan ja katon asentajan.
Ja putkimiehen. -Ei. Minä voin tehdä sen.
Nino on oikea tee-se-itse-taituri. -Niin.
Hoidan homman.
Hän hoitaa homman.
No niin. Katsotaan, mitä tarvitaan, kun edetään. Voin ohjata laivaa.
Isä. Minun taloni. Minä olen ruorissa.
Kyllä. Tehdään tästä oikea unelmien villa.
Mutta ensin luvat. -Aivan.
Ja Italia on kuuluisa lukuisista luvistaan ja byrokratiastaan.
Onneksi voin pelastaa päivänne.
Hei. -Bernardo.
Ennen kuin haen lupia, haluan nähdä suunnitelmat.
Purkutyöt, putket, rappaus, maalaus. Freskon kunnostus.
Ja haluamme kunnon keittiön.
Onnistuu. Tarvitaan perusluvat.
Se vie vain kuusi kuukautta.
Mitä? -Mitä?
Aika vauhdikasta, vai mitä?
Bernardo, lupaa tehdä kaikkesi lupaprosessin nopeuttamiseksi.
Tiedät, mitä tämä tarkoittaa Montezaralle.
Ymmärrätkö heitä? -Tee taikojasi.
Miten voisin sanoa sinulle ei?
Voitte aloittaa työt.
Eric Fieldin kuuluisa tussitaulu.
En tarvitse aikataulua. -Tarvitset aikataulun.
Kyllä, mutta villa määrää sen. Ninon ja minun täytyy tuntea se.
Mistä jäin paitsi?
Onpa hyvä aikataulu.
Niin järjestelmällistä. -Edes joku pitää siitä.
Nino, loistava ajoitus. Halusin näyttää -
tätä remonttisovellusta. Tein mallinnuksen.
Nino, mitä voisin tehdä?
Siten vältän isän PowerPoint-esityksen.
Ei se ole PowerPoint vaan simulaatio. -Minäpä poistun.
Hieno.
Voin hoitaa sen. -Totta kai. Yritin vain auttaa.
Ilman muuta.
Jospa siirretään ruokatarvikesivu ennen menua…
Hei! -Ai.
Anteeksi keskeytys. -Ei mitään.
Jatkakaa. -Kiitos.
Kuka tuo hottis on?
Pormestari vain.
Hänkö pormestari? Hitsi.
Selittää sen 30 päivän oleskelun.
Mitä, hänestäkö puhut? Siinä vasta kiusankappale.
Kauhea mikromanageeraaja. -Teillä on sitten paljon yhteistä.
Seuraava sivu, kiitos.
Kyllä.
Hei! Päivien ylivetäminen on tosi hauskaa.
Tiedän. Eikö sinulla ole kiireitä kaupungintalolla?
On. Lähdin Bernardon mukaan, mutta menen nyt.
No niin. Ciao.
Ciao. Teettekö te myös sähkötarkastuksia?
EU:lla on tiukat vaatimukset.
Sinähän voit tehdä talosta hinta-arvion.
Tietenkin. Miksi kysyt?
Jos me… tai siis jos Olivia haluaakin myydä.
Se olisi viisasta. -Aivan totta.
Oliviaa tai Francescaa ei heti ylipuhuta.
Francesca on muuten täällä aika usein.
Kyllä, enemmän kuin odotin.
Sellainen hän on. Hän haluaa aina olla ohjaksissa.
Oletteko te läheisiä? -Erittäin.
Hän on poikkeuksellinen nainen.
Te olette vähän kuin Montezaran tehokaksikko.
Niinkin voisi sanoa. -Hei, Bernardo!
Anteeksi. -Totta kai.
Käsitelty kovapuu on autenttisempaa.
Ja kalliimpaa. Ja sitä on vaikea asentaa.
Emme taida tarvita kumpaakaan.
Oho.
Onpa kaunis. -Vau.
Tuollainen vintage houkuttelee ostajia.
Ostajia?
Mitä ostajia? En ole myymässä. -Älä viitsi. Olet 24. Mitä aiot tehdä?
Jäätkö iäksi tähän tuppukylään? -Joo.
Minun sukupolveni kokemus aikuistumisesta ei ole kovin ruusuinen.
Ei työpaikkoja. Ei sairausvakuutusta. Ei kiitos.
Miltä ajalta ne ovat? -1800-luvun lopulta.
Marokkolaiset laatat ovat haaveeni.
20. PÄIVÄ
Nino! -Niin?
Tule tänne.
Mikä tuo on?
Savupiippu.
Mutta eihän tuossa osassa taloa ole tulisijaa.
L'Orso Grasson hommia.
Paksun karhunko?
Niin.
Hyvä! Taas lähti! Anna mennä!
Olivia, ole varovainen. -Ei hätää. Paksu karhu hoitaa tämän.
Käytä koko kehoa.
Vielä!
Jee!
Hei. Oletko kunnossa?
Niin. Oho.
Miksi ihmeessä se on peitetty? -Ehkä vedon tai linnunpesien takia.
Hullua.
Vau. Tämä on ihan oikea kiviuuni. Vaikka pizzalle.
Varmaan alkuperäisestä keittiöstä.
Näetkö taas dollarin kuvia? -Mitä? En.
Mietin vain suunnitelmaa keittiön uusimiseksi.
Tämä vie sen uudelle tasolle.
Onko alkuperäisiä piirustuksia? Jos on muitakin yllätyksiä.
Voi olla. Kaupungintalolla.
Onnea etsintään. -Haaste hyväksytty.
Käyn pormestarin luona. Mikä on nopein reitti kaupunkiin?
Häijy-Mario pyöräili. -Selvä.
Pyörä taitaa olla takapihalla. Sillä oli lempinimikin, Vecchia Strega.
Vecchia tarkoittaa vanhaa. Mutta entä strega?
Noitaa. Vanhaa noitaa.
Vai että vanha noita.
Älä piittaa hänestä.
Hyvä on.
Päivää, rouvat.
Päiviä!
Miksi puhut hänelle?
Olen vain kohtelias.
Mutta hän on ventovieras!
Komea ventovieras.
Nytkö olet kaupungin kovin flirttailija?
Älä lankea noihin silmiin. Amerikkalaiset koituvat tuhoksemme.
Hei.
Onkohan täällä missään riparo bicicletta…
liikettä?
Pakotatte jatkamaan puhumista, eikö niin?
Tyypillinen amerikkalainen. -Tuon ymmärsin.
Röyhkeää luulla, että kaikki puhuvat englantia.
Ei se haittaa, tykkään röyhkeistä.
On timmissä kunnossakin.
Nyt riittää.
Hei!
Vecchia Strega! Paikallinen legenda ratsastaa taas.
Minulla on työkalupakki. Tule.
Kiitos.
Taisit kaatua kunnolla. -Se johtui siitä kirouksesta.
Mistä kirouksesta? -Pitkä tarina.
Tarjoammeko me heille viihdettä?
Antonioilleko? -Mitä?
Kaikkien kolmen nimi on Antonia. He rakastavat kunnon show'ta.
Istuvatko he tuossa koko päivän?
Koko päivän. Il dolce far niente. Suloista joutilaisuutta.
En ole kuullutkaan. -Se on suosittu käsite Italiassa.
Ei kuulu minun tapoihini.
Niinpä. Minulla on yritys, työnarkomania kuuluu asiaan.
Miksi sitä aina parjataan?
Sano muuta. -Me pyöritämme maailmaa.
Kiitos. Me pyöritämme maailmaa.
Valmista tuli! Se on kuin uusi.
Pyörässä on tuskin ollut mitään uutta 50 vuoteen, mutta kiitos.
Etsin muuten talon alkuperäispiirustuksia. Ajetaan kilpaa kaupungintalolle.
Ei tule kummoinen kisa. -Tule nyt.
Pelkäätkö, että voitan sinut tällä? -En. Olemme jo perillä.
Tässä on parkkipaikkani.
Ahaa.
Matteo, avustajani. Hra Eric Field. -Päivää.
Oho.
En löydä mitään, jos se ei ole näkyvillä.
Olet ihan kuin Olivia.
Tiesin, että hän on kiva. Tässä se on.
Maakunnan edustajien kanssa pidettävään palaveriin on 10 minuuttia.
Terästänkö heidän kahvinsa grappalla? -Älä viitsi, Matteo.
Mennään nyt.
Voi taivas.
Tännepäin. -Selvä.
Täällä ollaan.
Tämän rinnalla toimistosi oli hyvin järjestyksessä.
Tulvan takia siirtelimme kaikkea eri paikkoihin.
Se on varmaan täällä jossain. Onnea matkaan.
Voi ei!
Mitä?
Ei ole totta.
Kutsutaan apua. Ei hätää. -Emme voi. Täällä ei ole kenttää.
Pakko ehtiä palaveriin,
ja maakunnan edustajat eivät ole järin ymmärtäväisiä.
Selvä. Anna minä. Hei, jospa minä…
No niin. -Ole hyvä.
Kolmella. Yksi. Kaksi. Kolme.
Rouva pormestari?
Vieraat saapuivat. -Aivan.
Vein vain amerikkalaisen vieraamme tutustumiskierrokselle.
Tähän suuntaan.
Leppoisaa väkeä.
Ehkä lorautat grappaa omaan kahviisi.
Ciao.
Buongiorno, Eric. -Buongiorno.
Miten remontti sujuu?
Äänekkäästi ja sotkuisesti.
Vie sinä luutasi villaan, minä jään tekemään espressoja.
Ei hätää. Saat kahvia.
Kuulostaa hyvältä.
Kiitos. Odotamme tätä innolla.
Hei sitten. -Hei.
Northstarista tuli asiakkaamme!
Taisit pitää tyrmäävän hyvän esityksen. -Jep.
Puhelin räjähtää kohta.
Jopa Deb Welch Perfect Platelta lähetti onnittelut.
Niinkö? Ei kyllä minulle.
Hetki. Yrittääkö kilpailijamme viedä sinut?
Älä nyt. Milloin palaat?
Siitä piti sanoa.
Luulen…
Eric. -Niin?
Tarvitsen sinut tänne. -Tietysti.
Siinä paha, missä mainitaan. Deb soittaa.
Mitä? -Älä huoli. Pidän hänet loitolla.
Täytyy lopettaa.
Selvä.
No niin.
Hei, Nino. Piirustuksia ei löytynyt.
Aloitetaan uusimalla putket. Poistetaan ensin vanhat.
No niin, käy kiinni.
Mihin? Hetkinen, tarkoitatko minua?
Niin, alat nyt hommiin.
Pidän kiinni. Teet hauskan osan.
Sahaat. -Se on hauskaa. Selvä.
Tule. -Hyvä on.
No niin. -Tästäkö?
Kyllä.
Onko muuten Francesca siis kälysi?
Sinun liittosi kautta vai…? -Ei.
Hän oli veljeni Alessandron vaimo.
Hän kuoli sydänkohtaukseen viisi vuotta sitten.
Se tuli aivan yllättäen.
Ikävä juttu. Tiedän, millaista se on.
Vaimoni kuolemasta on kolme vuotta. Siihen kerhoon ei halua kuulua.
Muuten,
olet sinkku, ja Francesca on sinkku.
Luulin, että hän ja Bernardo…
Bernardo? Francescan sydäntä ei ole kukaan vienyt Alessandron jälkeen.
Kiehtovaa, mutta en etsi ketään.
Etsi ketään mihin?
Kas, Francesca.
Rouva pormestari. Pelastat minut juuri sopivasti tältä.
Enpä tiedä. Tuo näyttää hauskalta.
Minun pitääkin mennä.
Olivia huusi minua.
Eikä huutanut.
Anna minä autan.
Ei, sotket vaatteesi. -Entä sitten?
Ginger Rogers teki kaiken mitä Fred Astaire, mutta korkkareissa.
Hyvä on, tanssitaan sitten. Näytä, mitä osaat.
Minulla on tunnustus. En ole tee-se-itse-mies.
Hoidan homman.
Jäin kerran savupiippuun, kun yritin ajaa oravan ulos.
Silloin Liv tajusi, ettei joulupukkia ole.
Jos iskä ei mahdu, miten joulupukki mahtuisi?
Voi veljet. Odota.
Tässä. Tiedän. -Ällöttävää!
Kiitos. -Melkoinen tanssipari, vai mitä?
Voi taivas! Katkaisin veden. Putkeen oli varmaan jäänyt vettä.
Anteeksi, Francesca.
Anteeksi kauheasti.
Oletko tosissasi? Laitatko villan myyntiin, vaikka puhuimme tästä?
En! Katson vain samantyyppisiä kiinteistöjä.
Tässä. Sijoitukset lunastettu.
Sekki siitä, mitä olen velkaa miinus verot. Huomaatko?
Tiedän sen aikuisten sanan.
Kiitos, Liv. Mutta luulen… -Luulen, että sinun on aika lähteä.
Kuukauttakaan ei ole mennyt. Voin jäädä vielä.
Tulit tänne ylipuhumaan minut.
Ja kun se ei onnistunut,
aloit sinnikkäästi vakuutella, miksi talo pitäisi myydä.
Mitä sitten, kun remontti on tehty? Millä elät? Lepakkoiskää huolettaa.
Keksin jotain.
Mitä istutat? -Tässä on laventelia.
Ja tänne tulee rosmariinia,
koska ne ovat syötäviä ja pölyttäjäystävällisiä.
Tarvitsetko apua?
Mietin muuten… -Voisitko olla hiljaa?
Jooko?
Ihan hetken vain.
Keskitytäänkö vain -
istuttamiseen?
Haluan mennä nukkumaan
Join drinkin noin tunti sitten
Ja se päähän kilahti suoraan
Minne ikinä kuljenkaan
Maalla tai merellä vaellan
Voit aina kuulla minun laulavan
Näytä minulle tie Näytä minulle tie kotiin
Jes! -Voi taivas.
En ole laulanut tuota aikoihin.
Ehkä olet oikeassa. Ehkä minun on aika lähteä.
Mutta jos oleskeluni Italiassa päättyy pian,
pärjään ilman Zoomia ja pakastepizzoja yhden illan.
Mennään syömään.
Sinä ja minäkö?
Maltese on varmaan jo kylläinen.
Se olisi kivaa.
Selvä.
Tässä se on.
No niin.
Tervetuloa. -Kiitos.
Loistavaa, kiitos.
Buonasera. Tervetuloa ravintolaani.
Donata, vie erikoisvieraani VIP-pöytään keittiön lähellä.
Toki. Tulkaa.
Vai että VIP?
Hienoa. -Hyvä yritys hurmata isä, Gio.
Kun et kerran lähde kahville kanssani, pitää tehdä kaikkensa. Prego.
Kas noin.
Kiitos.
Viini on täältä. Brunello di Montalcino.
Kuulin, että sinäkin olet ravintola-alalla, Eric.
Onko niin? -En näin, mutta toimin konsulttina.
Konsulttina? Mitä se tarkoittaa?
Neuvon ravintoloita, miten he voivat parantaa toimintaansa.
Budjeteista uusiin ruokalistoihin…
Toisin sanoen, hän ei kokkaa, vaikka hänen pitäisi.
Alkuruokana meillä on maltagliati-pastaa ja herkkutatteja.
Paikallinen erikoisuus. -Kiitos.
Oletko täältäpäin, Giovanni?
Roomasta, mutta minulla on sukua Montezarassa.
Siksikö avasit ravintolasi tänne? -Vihdoinkin hän kiinnostuu minusta.
Kunhan keskustelen kohteliaasti, kun täällä ollaan.
Roomassa olin apukokkina,
mutta haaveilin aina omasta ravintolasta, jossa tarjota perheeni reseptejä.
Pasta on uskomattoman kevyttä, mutta maussa on syvyyttä.
Onko tässä sulatettuja anjoviksia oliiviöljyssä?
Loistava makuaisti. -Osaat yhä homman, isä.
Nauttikaa ateriasta.
Kiitos.
Pääruokana on tuoretta meriahventa yrteillä -
ja suolakuoressa paistettuna.
Kiitos, Fabio.
Tunnen tekniikat, mutta miten loihdit nämä maut? Olen vaikuttunut.
Tai ehkäpä taivaassa.
Tule joskus käymään lounaan ja illallisen välissä.
Voin näyttää pari toscanalaista kikkaa.
Kuulostaa hyvältä. -Hienoa.
Se oli herkullista. -Ciao.
Nähdään. -Upea ateria.
Heippa. -Hei.
No niin.
Kuuluuko tämä charmitaktiikkaasi?
Toimiiko se vihdoin?
Kerron sitten.
Ovatko kaikki täällä? Tulkaa tänne.
No niin, mikä hätänä?
Liv ja minä söimme huikean aterian Trattoria Rosadassa.
Hienoa. Sait maistaa aitoa pastaa.
Voidaanko nyt mennä? -Älkää vielä.
Tästä remontista tuli mieleen eräät asiakkaani.
Kokkipariskunta osti vanhan talon Columbuksessa.
Mitä ajat takaa, isä?
He uusivat keittiön täysin ja pitävät siellä nyt kokkauskursseja.
Tarkoitatko, että tekisimme täällä jotain vastaavaa?
Onko se edes mahdollista?
Ei ole.
Kuunnelkaa hetki.
Ei vain heivata Marion vanhaa mikroa pois,
vaan tehdään tästä oikea ammattilaistason keittiö, kiviuunista alkaen.
Mutta kuka opettaisi?
Tuskinpa amerikkalaiset.
Palkataan paikallisia kokkeja. Panostetaan tähän.
Autan rekrytoinnissa. Se on työtäni.
Paikallisia kokkeja. Lähiruokaa. Kokkikoulu vetäisi varmasti turisteja.
Aivan. Näyttäisimme Montezaran erityisyyden keittiömme kautta.
Kyllä. Siinä on ideaa.
Se vaatisi käyttötarkoituksen muutoslupaa,
ja niitä lupia on todella vaikeaa saada.
Siinä sinä tulet mukaan kuvioihin. Olet salainen aseemme.
Pystyt hurmaamaan lupien myöntäjät.
Saa nähdä.
31. PÄIVÄ
Astianpesu tulee tähän, piiloon valmistus- ja ruokailutilasta.
Tähän kaksiosainen jääkaappi, pystypakastin,
ja tähän kaasuliesi sekä kaksi sähköliesitasoa.
Hyvä idea. -Kiitos.
Hienoja ideoita, mutta tarvitaanko tätä kaikkea? Minulla ei ole tähän varaa.
Minullakin on vähän säästöjä.
En tarkkaan tiedä, mihin olen rahoja säästänyt,
mutta nyt näyttää siltä, että huippuluokan keittiöön.
En pääse sinusta ikinä eroon.
Voin yhä lähteä. -Ei.
En tunne ammattilaiskeittiöitä. Tarvitsen sinua.
En pysyvästi. Mutta vielä jonkin aikaa.
En ole tehnyt pastaa aikoihin. Olen tyytynyt siihen, mitä laatikosta saa.
Et ole tosissasi. Se on kauheaa. Pahvilaatikoista ei saa hyvää ruokaa.
Tiedän. Ennen tein kaiken itse.
Olivia ja vaimoni Mia olivat seurana keittiössä.
Pidimme aina isoja illallisia.
Olivialla oli söpöt tekoviikset ja hän kirjoitti menun liitutauluun.
Hovimestarimme.
Ettekö harrasta sitä enää? -Emme.
Olivia ei leiki enää tekoviiksillä. -Niin no joo.
Ja elämämme muuttui,
kun saimme tietää, että Mialla on syöpä.
Ruoanlaitto ei tuonut minulle enää iloa.
Miltä kokkaaminen nyt tuntuu?
Siltä, että tätä minun pitääkin tehdä. -Tervetuloa kotiin, Eric.
Kiitos.
Villan suunnitelmiin tuli muutos.
Rakennamme ammattilaiskeittiön kokkauskursseja varten.
Voisitko ajatella opettamista? -Oikeastiko?
Pyysikö Olivia minua sinne?
Hän pitää ajatuksesta, että paikalliset jakaisivat osaamistaan.
Mahtavaa. Ilman muuta.
Hienoa.
Entä tämä?
Tylsä.
Se Gio muuten pitää sinusta.
Ruma. Seuraava.
Gio vai laatta?
Hän on mukava mies. Lahjakas ja ystävällinen.
Parempi kuin se eksäsi, Frisbee-Brad.
Ei siinä ole mitään väärää, että pyrkii frisbee-ammattilaiseksi.
Ei tietenkään. Mitä hän tekee nyt?
Pyrkii frisbee-ammattilaiseksi.
Siinäs kuulit.
Kyllä! Siinä se on. Sopii täysin villan tunnelmaan.
Moderni mutta perinteinen. -Sitä minäkin!
Lopetan, kun olen vielä voitolla.
Olet luonnonlahjakkuus, Olivia. Tyylissäsi on harmoniaa ja sielua.
Kiitos. Tuo on tosi kivasti sanottu.
En puhu lämpimikseni.
Oletko ajatellut opiskelevasi alaa?
En, se ei ole käynyt mielessä.
Kunnes nyt.
Tuttavani on lahjakas suunnittelija Roomassa.
Hän ottaa oppisopimuksella harjoittelijoita, jos kiinnostaa.
En tiedä. Kiinnostaako minua?
Ehkä. Ehkä kiinnostaakin.
Viime vuodet olen ollut vähän tuuliajolla.
Olen kai yrittänyt löytää jotain sisältöä elämääni.
Sain juuri myytyä isälle idean villasta. Eikö se näyttäisi häipymiseltä?
Oli niin tai näin, mene aaltoja päin.
Ninon surffariviisauksia, vai? -Kyllä!
Pitäisikö nousta aallon selkään? -Kyllä.
Selvä.
Mietin asiaa, jooko?
Ei kiirettä. Kerro sitten.
Sano: "Pöytä kahdelle, kiitos."
"Un tavolo per due, per favore."
Un tavolo per due, per favore.
"Un tavolo per due, per favore."
Giuliano Montaldo…
Siinä vasta oli komea mies.
Huomenta, rouvat.
Kaunis päivä tänään.
En ymmärrä. Miksi laittaa latauspisteitä historiallisille teillemme?
Tästä on jo puhuttu. Turistit niitä latauspisteitä toivovat.
Kaikki vuokra-autot kulkevat pian sähköllä.
Kas, amerikkalainen asukkaamme.
Eric, oliko sinulla kiireistä asiaa?
Kyllä. Hyvinkin kiireistä.
Anteeksi teille.
Tarvitsen pormestarin apua.
Matteo voi vastata kysymyksiinne, hyvät herrat.
Kiitos.
Olkaa hyvä.
Rakennuksen paras piilo.
Odotetaan, että he lähtevät, ja etsitään piirustuksia.
Jätän oven raolleen. -Selvä.
Naispormestarina ei ole täällä varmaan helppoa.
Meitä on vähän Italiassa,
mikä tekee hankkeideni edistämisestä hankalampaa.
Miksi olet pormestari?
Edesmennyt mieheni Alessandro oli pormestari.
Vuosia sitten.
Onko tämä hän?
Ei noin monta vuotta sitten.
Kerro Alessandrosta.
Hän oli kiltti. Sosiaalinen.
Itsepäinen.
Hän sai meidät aina eksymään, eikä kysynyt neuvoa.
Tuo on yleistä miehille.
Ennemmin kävelemme rotkoon kuin myönnämme virheemme.
Hän oli loistava tanssija. -Tuo ei ole yhteistä kaikille miehille.
Minuun ei törmää tanssilattialla.
Kun hän kuoli, minun haluttiin jatkavan hänen työtään,
mutta politiikka on liian poliittista.
Niin. Mikä muutti mielesi?
Kyllästyin odottamaan, että joku tulisi ja pelastaisi Montezaran.
Pakko myöntää, että ihmettelin,
että miksi pormestari mikromanageeraa villan remontissa.
En minä mikromanageerannut.
Hyvä on, myönnetään sitten.
Mutta vain siksi, että kaiken pitää mennä nappiin.
Koska rakastat tätä kaupunkia. -Pelkään sen puolesta.
Olemme lähes vararikossa. Mutta arvaa mitä.
Rakkauden puolesta kannattaa aina taistella.
Aivan.
Entä Olivian äiti?
Mia. Hän oli harvinaislaatuinen ihminen.
Hänet tavattuani tein asioita, joita en olisi ikinä kuvitellut.
Kuten söin rusinoita.
Rusinoita ja rakkautta, vai? -Olin aina inhonnut niitä.
Ensitreffeillämme päätimme lähteä patikoimaan.
Söimme aamupalan hänen luonaan. Kaurapuuroa rusinoilla.
Ja kas kummaa, söin kaiken.
Tosi rakkaus ei ole koskaan helppoa.
Ei niin. Omani vaati rusinoita.
Hän tiesi, että rakastat häntä. -Hän oli minulle raisin d'être.
Apua. -Ranskaksi raisin on rusina.
Raison d'être. -Tajusin. Ontuva vitsi.
Tiedän. Hei, taisin löytää sen.
Greco? -Niin.
Greco oli se arkkitehti.
Tuossa. Leoni. Katso tätä.
Ole nyt se oikea, jooko?
Kyllä!
Tiesin sen. Katso, villassa oli alun perin tilava keittiö.
Melkein tuntuu siltä, että kokkikoulu oli tarkoitettu.
Jos siis saamme luvan muutoksille. Bernardoa ei ole pahemmin näkynyt.
Eikö? Minä hoidan luvan.
Kiitos.
Ai niin, yksi juttu.
Onko muita euron taloja, joissa on liiketoimintaa?
On, Cossarissa on yksi. Se on vanha toscanalainen linna.
Se remontoitiin ylelliseksi boutique-hotelliksi.
Voidaanko käydä siellä? -Nähdäänkö aamulla?
Treffit sovittu.
Niinkö?
Se on vain sellainen sanonta Amerikassa. Niin tavataan sanoa vähän väliä.
Selvä. Treffit sovittu.
Hei, rouvat.
Minä olen Eric Field.
Hän puhuu italiaa! -Huonosti.
Ei Roomaakaan rakennettu päivässä.
Tulin pyytämään neuvoanne.
Te tiedätte kaiken täällä.
Näin on. -Antonia!
Mutta niin se on, ja hän sentään yrittää.
Mitä tarvitset, nuori mies?
Olen menossa piknikille.
Francescan kanssako?
Näin sen heti ensimmäisenä päivänä.
Pulita rahat, sisko. Voitin vedon.
Pulitapa pois vain.
Kiskuri.
No niin.
Mikä on pormestarin lempiruokaa?
Hän rakastaa Prosciutto di Cintaa.
Ja myös Gotaa.
Gotaa, selvä.
Täkäläinen Caprino del Maremma -juusto on vain sisäpiiriläisten tiedossa.
Sillä teet häneen vaikutuksen.
Aivan kuin hän muistaisi mitään. Miehillä on surkea muisti.
Johtuu pienemmistä aivoista.
Kirjoitamme sinulle listan.
Selvä, taidan olla vielä kärryillä.
Tarvitset myös tämän.
Tämä on täydellinen. Kiitos.
No niin, nämä ovat hyväksytyt perinnevärit Montezaran taloon.
Selvä.
Minä pidän tästä sävystä. -Tästäkö?
Se on kauniin täyteläinen väri. Otetaan se.
Hyvä valinta. Erittäin hyvä valinta.
Siitä oppisopimuskoulutuksesta. Taidan haluta mennä aaltoja päin.
Mahtavaa, Olivia. Esittelen teidät toisillenne.
Tämä aalto tuntuu viimein oikealta.
Joko olet kertonut isällesi?
En. Missä hän muuten on?
En tiedä. Hän lähti tänään varhain.
Vecchia Strega inspiroi minua.
Hyvä, ettei se näe meitä nyt. Se on vähän mustis.
Milloin pitää palata?
Mikromanageerasin itselleni koko iltapäiväksi feikkipalavereita.
Hyvä veto, rouva pormestari.
Tämä asettaa riman aika korkealle.
Tule, tarjoan överikalliit kahvit näköalan kera.
Pidän valurautaelementeistä. Kauniin näköisiä.
Anteeksi. Olemme suljettu yksityistilaisuuden vuoksi.
Olkaa hyvä. -Kiitos.
Mehän näemme hotellin tänään. -Pyöräilimme koko matkan tänne.
Tule. Nyt äkkiä.
Kiitos. -Anteeksi. Minne olette menossa?
Tähän voisi tottua. -Jos voi maksaa tonnin yöltä.
Anteeksi!
Anteeksi. -Tännepäin. Nopeasti!
Hys!
Voinko auttaa?
Anteeksi!
Tuonnepäin. Nopeasti!
Yksityistilaisuus. Täällä on jotkut kuvaukset.
Sulaudutaan sekaan.
Joo. -Vai mitä?
Nämä näyttävät italialaisilta. Mitä pidät?
Mennään heidän taakse.
Loistavaa!
Marcello!
Hyvänen aika.
Hei. Tännepäin.
Voi. Hän on tuolla. Nyt mennään.
Katso, överikalliit kahvimme.
Herkullista. -Kiitos.
Anteeksi!
Kiitos kiertueesta! -Näissä näytät coolilta.
Voisin tottua suloiseen joutilaisuuteen.
Sitäkö tämä on?
Niin. Nyt on täydellinen hetki petrata taitojamme.
Hyvä. Anna palaa, coach.
Coachaa sinä. Minä olen amerikkalainen.
Hyvä on.
Saa nähdä, mitä muistan.
Ensin rentoudutaan.
Sitten nojaudutaan taakse. -Ahaa, selvä.
Tehtävä suoritettu. Mitä seuraavaksi?
Elämme hetkessä. Ilman häiriötekijöitä. Rentoudutaan.
Olen maailman huonoin rentoutumaan.
Olen ehkä toiseksi huonoin.
Olen ylpeä meistä. Tänään ei sattunut onnettomuuksia.
Emme ole kaatuneet toistemme päälle tai kastuneet läpimäriksi.
Tässä on koko päivä edessä. Ehdimme hyvin joutua vaikeuksiin.
Millaisiin vaikeuksiin?
Minulla on pari ajatusta.
Se on töistä. Hei, Matteo.
Niin.
Ei, ei. Tulen heti.
Hei sitten.
Kyse on maakunnan edustajista.
He haluavat käydä vielä kertaalleen aloitteeni läpi.
Pitää mennä.
Selvä.
Kuule, tästä päivästä.
Niin. Tarkoitat sitä äskeistä.
Minusta meidän pitäisi ehdottomasti...
Ei alkaa suhteeseen.
Pormestarina olen vastuussa euron talostasi.
Teknisesti se on kylläkin Olivian talo.
Siinä on silti eturistiriita. -Selvä.
Elämäni on monimutkaista jo nyt. Pidetään suhteemme ammattimaisena.
Kyllä. Ollaan ammattimaisia kuin kaksi ammattilaista.
Me ammattilaiset. -Joo.
Käyttäydymmepä me kypsästi. -Niin.
Minun pitää mennä nyt.
Totta kai. -Joo.
Luulin, että sinä… En vieläkään osaa… -Ei se mitään.
Selvä. -Sanotaan vain… ciao.
Ciao. -Nähdään.
Hei!
Hei. Mietinkin, missä olet ollut koko päivän.
Joo, minä vain… Niin.
Olitko treffeillä? -Mitä? En.
Ei sinne päinkään.
Oletko treffaillut ketään? Siis kotipuolessa.
En. Tai joo. En tiedä, miten oikein vastaisin.
No, oletko vai et?
Hyvä on. Zola on järkännyt parit treffit, mutta kipinää ei ollut.
Ja nettideittailu pelottaa.
Tiedän tunteen. -Niin.
Oletko varma, ettet juuri ollut treffeillä?
Saan sellaisia viboja. -Työasioita vain.
Ja tietääkseni hän on Bernardon kanssa.
Entä sinä? Mitä teit tänään?
Maalasin ikkunaluukkuja.
Siinäpä se, en muuta. -Selvä.
Menen takaisin hommiin.
Katso.
Laskelmien mukaan kestävän kehityksen projektini -
maksavat lopulta itse itsensä.
Francesca, hoidat homman.
Otetaanko grappaa?
Matteo!
Ei kaikkea tarvitse juhlistaa grappalla.
Hei, Francesca. -Bernardo.
Kiitos. -Hei.
Kävin aiemmin, etkä ollut paikalla. Ei ole tapaistasi.
Kävin työasioilla.
Mikä on tilanne sen Fieldien villan käyttötarkoituksen muutosluvan kanssa?
Eric ei ollut nähnyt sinua.
Oliko hän se työasia?
Olivia ei voi hakea liiketoimintalupaa ennen kuin lupa on myönnetty.
Marion taloa ei ole virallisesti hyväksytty yhden euron listalle.
Ja se kokkikouluidea on naurettava. Miksi joku tulisi tänne kokkaamaan?
Montezara voi olla paljon enemmän kuin luulet.
Kunpa sinäkin näkisit sen.
Yritä saada minut vakuuttuneeksi.
Käykö illallinen?
En voi. Pitää tehdä töitä koko ilta.
Mennäänkö jäätelölle tällä viikolla?
Milloin vain.
Ciao. -Ciao.
En sanonut niin.
Olenko hullu? -Hei.
Myönnä pois. -En.
Eikö Netflixissä ole katsottavaa?
Donatan ja minun piti mennä viinilasilliselle, mutta…
Olin itsekin aikeissa ottaa lasillisen. Liitytkö seuraan?
Ilman muuta.
Tule.
Jos aiot siepata minut,
minulla on musta vyö ja olen junioreiden mestari kamppailulajeissa.
En aio siepata sinua.
Mutta hyvä tietää mustasta vyöstä. Osaan pitää varani.
Oho.
Vau.
Miten kaunista.
Joskus en vieläkään voi uskoa sitä.
Että asun nyt Italiassa.
Montezara on maaginen paikka.
Kaipaan sitä, jos lähden Roomaan.
Mitä Roomassa on?
Voinko luottaa sinuun?
Tietysti. Olen hyvin luotettava. Se on osa charmiani.
Haen oppisopimuksella sisustussuunnittelijaksi.
Olivia! Sehän upeaa!
En ole varma, onko isä ihan yhtä innoissaan.
Hänen elämäntehtävänsä on paheksua valintojani.
Niinkö? Te vaikutatte läheisiltä.
Olimme ennen. Kun olin nuorempi.
Mutta…
En tiedä. Välillä tuntuu, että voisimme taas lähentyä.
Olen kohta 25. Miksi yhä mietin sitä, mitä hän ajattelee?
Koska rakastat häntä.
Niin.
Tästä pidät. Se on upea juttu.
Grecon alkuperäispiirustuksista. Polttopuukaappi kiviuunia varten.
Hyvä, Greco! Loistoidea.
Eikö olekin? -On.
Hitaasti. Tännepäin.
Vihdoinkin. -Pankaa se tähän.
Tule. Asennetaan se.
Voi ei, se on seksikäs uusi jääkaappi.
En voi auttaa tänään. Lähden Roomaan.
Roomaan? Sitä ei näy aikataulussa.
Tapaan vanhan opiskelukaverin.
Roomassa.
Palaatko illaksi? Käydään syömässä…
Jään sinne yöksi. Mutta nähdään pian.
Olivia… -Hei!
Ole varovainen. -Joo!
No, katsotaanpa.
Rouva pormestari.
Hei. -Sinua ei ole näkynyt.
Kaipaamme mikromanagerointiasi. -Tuskinpa.
Kokkaatko tänään Gion kanssa?
Kyllä. Tulitko lounaalle? -En työasioissa.
Yritän treenata suloista joutilaisuutta.
Lisäsin sen puhelimen tehtävälistaan. -Se tavallaan kumoaa idean.
Mutta coachinasi arvostan yritystä. Sinun jälkeesi.
Kiitos.
Hyvää ruokahalua. -Kiitos.
Hei sitten, Francesca. -Nähdään.
Heippa. -No?
En katsonut puhelinta kertaakaan. Lounas oli niin tyrmäävän hyvää.
Kiva kuulla. Se oli erikoisannos sinulle.
Herra on vaatimaton. Hän teki kaiken itse.
Hyvää työtä. Se oli erinomaista.
Kiitos kovasti, tuo merkitsee paljon.
Kiitos.
Haluatko tietää salaisuuden?
Söit juuri kotitekoista mozzarellaani. Tiedät kaiken. Kerro.
En osaa kokata. -Mitä, italialainen, joka ei osaa kokata?
Käytän uunia kirjahyllynä. Älä kerro kellekään. Minut karkotetaan.
Ja sinä pilkkasit minua mikron takia.
Puhuin kokemuksesta.
Kiitos avusta tänään.
Lähden. Treffit mummini kanssa. -Sepä suloista.
Mitä teette yhdessä? -Mitä jos tulet mukaan?
Niinkö? -Joo.
Ryyppäättekö te siis yhdessä?
Vain aperitiiveja. Sen opin Roomassa.
Nyt mummi ystävineen vaatii sitä.
Mitkä ystävät?
Lempilapsenlapsesi on täällä! -Siinä hän on!
Hei.
Hei! -Olisi pitänyt arvata.
Mummin komea poika!
Kiitos.
Oi kiitos.
Otetaan yksi drinkki.
Sitten palaan illallisen pariin. -Selvä.
Onko sinullakin kiire, Eric?
Minulla on koko päivä.
Sepä mukavaa.
Antonia tässä oli ammattileipuri.
Me kaksi Antoniaa olimme töissä hänen liikkeessään.
Minä olin se leipuri.
Ensimmäinen nainen Montezarassa, jolla oli oma yritys.
Vau. Mitä sille tapahtui?
Meistä tuli vanhoja.
Meidät siirrettiin syrjään.
Luulin, että piditte suloisesta joutilaisuudesta.
Minä tylsistyn kuoliaaksi.
Haluamme olla "mummi-influenssereita".
TikTokissa.
Hashtagiksi "elämäntavoitteet". Eikö niin?
Juuri niin!
Mikä hätänä? Jyrsijät? Vihaiset kokit?
Kestän sen.
En saanut unta, joten tulin toimistolle.
Aioin kertoa vasta maanantaina… -Mitä?
Sain työtarjouksen Deb Welchiltä.
Perfect Platessa.
Ja Northstar lähtee tietysti mukanasi.
Oletko kiinnostunut?
Ehkä.
Ymmärrän, miksi lähdit Italiaan ja miksi halusit jäädä.
Haluan olla samalla mantereella kuin pomoni. Myönnä pois,
ettet hiljattain ole ollut täysillä mukana.
Niin, totta.
Olen tosiaan miettinyt tiettyjä asioita uusiksi täällä ollessa.
Mutta Zola,
tietysti haluan sinun jäävän, mutta sinä saat päättää, mitä haluat.
Sanoin Debille, että mietin asiaa.
Hyvä, tee niin. Olen täällä.
Soitellaan ennen kuin kerrot hänelle. -Selvä. Kiitos.
Ilman muuta. Kiitos.
Sano: "Haluaisin mennä Roomaan."
"Vorrei andare a Roma."
Vorrei andare a Roma.
"Vorrei andare a Roma."
Hei! -Hei!
Mikä Vecchia Stregaa vaivaa? -Puhkesi taas rengas.
Se haluaa kai tehdä kanssani bänät.
Se murjottaa yhä pyöräretkestämme.
Kauhea dramatisoija. -Jep.
Pyydän, että Matteo korjauttaa sen.
Se olisi hienoa. Mikäs tuo rento lauantaiasu on?
Uusi look. Pidän siitä. -Ystäväni Pina pitää rantabileet.
Hän yrittää aina saada minut pois töistä. Yleensä sanon ei.
Onneksi coachisi muistutti suloisesta joutilaisuudesta.
Aivan niin.
Saatan tarvita coachini tukea.
Haluatko lähteä mukaan?
Pina!
Anteeksi. Francesca! -Hei.
Ciao! -Ciao!
Olet varmaan Eric.
Kyllä. -Olen kuullut sinusta kaiken.
Eikä ole. -Olenhan. Pakastepizzamies.
Otetaan synttärisankarille!
Paljon onnea! -Kiitos.
Luin muuten yhdestä elämänfilosofisesta testistä.
Mitä tunnet katsoessasi merta?
Vastaus paljastaa, miten suhtautuu elämään.
Mitä sinä tunnet?
Ai minäkö?
Sitä ottaa elämälleen tietyn kurssin, mutta sitten myrsky iskee,
ja virta vie jonnekin aivan muualle.
Sitten pitää alkaa kartoittaa uutta maata.
Ja sinun vuorosi.
Näen jotain suurempaa kuin mitä voin käsittää.
Jotain, mitä en voi hallita.
Rakensinpa kuinka ison veneen tahansa tai käyttäisin kompassia apuna.
Voin hukkua aaltoihin, mutta voin myös ratsastaa niillä -
ja päätyä uusiin paikkoihin.
Innostuin vähän.
Mitä? Tuohan oli uskomatonta.
Arvasin, että saa tanssia.
Voi ei. Puijasit minua!
Saanko luvan?
Niin…
Siitä "ollaan ammattimaisia" -jutusta.
En koskaan kuuntele poliitikkoja.
Etkö tule ylös?
Entä sinä ja Bernardo?
Bernardo? -Niin.
Hän on vain ystävä.
Väittikö hän muuta?
Ei varsinaisesti, mutta... -Hän on minulle kuin veli.
Siinä kaikki.
Sitten kyllä. Tulisin mielelläni ylös.
Olet hyvä tuossa. -Olen seurannut Cesarea.
Kas noin. Ai niin, Francesca.
Minun pitää tietää jotain, ja se on hyvin tärkeää.
Pidätkö oikeasti kirjoja uunissa?
Se ei ollut vale.
Pidän täällä kirjoja, joita en halua muiden näkevän kirjahyllyssä.
Herranen aika, miten ihanasti ajateltu.
No niin.
En ole koskaan maistanut mitään näin hyvää.
Et tietenkään. Amerikkalaiset leivonnaiset ovat kauheita.
Dunkin' Donutsit ovat kuulemma hyviä.
Saat häipyä suihkulähteeltä.
Näiden nimi on panforte.
Panforte. -Juuri niin.
Kun etsin villan piirustuksia,
katsokaa, mitä löysin.
Eikä!
Katsokaa nyt.
Ihana.
Olimme kauhean nuoria. -Voi taivas.
On aika tulla takaisin eläkkeeltä.
Tulkaa opettamaan kokkikouluumme.
Teistä tulee "mummi-influenssereita".
Tämä oli Olivian lempparia lapsena.
Niinkö? Onko beige ruoka hyvää? Italiassa ruoka ei saa olla beigeä.
Tiedän, ettette valmista sitä näin.
Mutta maista.
Tämä fettuccine Alfredo ei ole hullumpaa.
Enkä sitten koskaan sanonut niin. -Vai niin.
Anna kun arvaan. Francesca?
Mistä tiesit? -Olet hymyillyt koko päivän.
Tuo hymy kertoo, mistä on kyse.
Rakkaudesta.
Vai niin. En vieläkään tiedä, miten kerron Olivialle.
Kertoa mitä? Oi että, iskän torstai-illan yllätys.
Eric opettaa kokkausta amerikkalaisittain. -Niinkö?
Roomaanko taas? -Saitko sen oppisopimuspaikan?
Minkä paikan?
Olivia… Luulin, että hän tietäisi.
Tietäväni mitä? Mistä hän puhuu?
Tule.
Jutellaan.
Hei.
Mistä on kyse?
Olen käynyt Roomassa Ninon kollegan luona. Hänen nimensä on Carlo.
Sisustussuunnittelija, joka ottaa harjoittelijan oppisopimuksella.
Minut.
Tiedän, että se näyttää livistämiseltä.
Mutta… -Kuulostaa mahtavalta, Liv.
Ai. Selvä.
En odottanut tuota.
Pakko myöntää, että työ tekijäänsä opetti, juuri kuten päätit tehdä.
Olisitpa vain kokenut voivasi kertoa.
Milloin lopetimme?
Uskoutumasta toisillemme?
En tiedä.
Äiti oli kai liima, joka piti meidät yhdessä.
Niin. -Oma välittäjämme.
Ja sitten hän oli poissa.
Eli meiltä puuttuu liima.
Se on minun syytäni. En tiennyt, miten puhua kanssasi ilman häntä.
Ei.
Ei se johtunut vain sinusta. Surimme kumpikin tavallamme.
En tajunnut sitä, että surisit äitiä…
Itse olisin kutsunut sitä haahuiluksi,
mutta ehkä se oli tapasi selviytyä.
Niin. Ja -
sinä surit häntä sulkeutumalla.
Olen tosi pahoillani menetetystä ajasta.
Olet täällä nyt. Ja jäit luokseni.
Vaikka en aina halunnutkaan.
Niin. Mutta nyt kun kerran puhutaan avoimesti...
Tapailetko Francescaa? -Mitä? Mistä tiesit?
Älä viitsi! Luulitko, etten huomaisi, ettet ollut nukkunut täällä?
Se on ihan tuore juttu, ja lupaan… -Relaa, isä.
En ole vihainen.
Ja sitä paitsi tykkään hulluna Francescasta. Hän on mahtava.
Lepakkotutkani on kai rikki.
Olin tosi huolissani, että ajattelisit minun…
Kai yrittävän korvata äitiä.
Isä, olet vielä nuori. Tavallaan.
Tietenkin tapaisit jonkun uuden.
Ei se himmennä sitä, mitä äidillä ja sinulla oli.
Sellaista kokee vain kerran elämässään.
Mutta sinulla on vielä paljon elämää edessäsi.
Tiedän.
Katso itseäsi.
Kokkaat taas. Ja deittailet taas.
Olet onnellinen.
Vaikka kirpaisee myöntää, minusta on kiva, että olet täällä.
Tosi mukavaa kuulla.
Ehkä kirous on kumottu.
Hei.
Mitä jos jäisit Italiaan? Kuuntele hetki.
Oppisopimus kestää vuoden. Tarvitsen jonkun auttamaan -
kokkauskurssien kanssa ja Gioa keittiössä.
En kai minä voi.
Olen pyörittänyt yritystä niin kauhean kauan,
että ajatus kokkikoulusta…
Voisinko tehdä niin valtavan muutoksen?
Minun iässäni? En tiedä.
Miksi et?
Tiesitkö, että kun äidin kanssa haaveilimme villasta,
se ei ollut vain meille kahdelle?
Se oli meille kolmelle.
Hän on aina jollain tavalla luonamme.
Kuten täällä puutarhassa, kuuntelemassa meitä.
Kiva ajatus. -Niin minustakin.
Jos puhut hänelle ensin, älä kerro siitä tatuoinnista.
Huuleni ovat sinetöidyt.
Nähdään sitten keskiviikkona klo 14.00. Kuulemiin.
Tapailet Eric Fieldiä.
Se on tuore juttu.
Mutta en ole saanut tilaisuutta kertoa kenellekään.
Entä sinä ja minä? -Tiedät, mitä tunnen.
Luulin sen johtuvan siitä, että suret yhä Alessandroa.
En uskonut haluavani suhdetta.
Minä olen aina tukenasi. Hän lähtee pian.
Eric harkitsee jäävänsä tänne johtamaan kokkikoulua.
Kokkikoulua? Mutta…
Tiedän, että epäilet sitä.
Ehkä olen vaatinut sinulta liikaa.
Joka tapauksessa, hoidin asian ja sain käyttötarkoituksen muutosluvan.
Kuule.
Lauantaina he aikovat paljastaa freskon.
Autoit ensimmäistä euron taloa menestymään.
Haluaisin, että tulet sinne.
Selvä. Ciao.
Hei. Missä Donata on? Outoa, kun lattialla ei ole rikottuja astioita.
Erosimme. Lopullisesti.
Voi hitsi. Olen pahoillani. Pidin teille peukkuja.
Eräs viisas nainen sanoi minulle kerran,
että rakkauden puolesta kannattaa aina taistella.
Ja te taistelette koko ajan.
Olet nero.
Olet nero, Eric!
Suurkiitokset.
Varovasti.
Täältä tullaan. -No niin.
Laittakaa se tähän. -Kyllä.
Selvä.
Ne neljä tuonne. -Tässä.
Kiitos! -Eipä kestä.
MALTESEN KEITTIÖ KOTIKOKKIKOULU
Kiva. -Niinpä.
Enhän joudu katumaan nimeä, tyttö.
Hyvät naiset ja herrat, nyt se on valmis.
Vau, oikeasti! -Kaunis!
Näyttää upealta. -Mitä pidät?
Suurenmoinen.
Se on kaunis.
Valtavan kaunis..
Hei, tätä pitää juhlia.
Kyllä. -Kyllä!
Hei! -Bernardo, sinä pääsit.
Anteeksi, että tulen myöhässä. Hain nämä vieraamme rautatieasemalta.
Larry ja Tracey Longo.
Voi ei. Ei voi olla totta.
Kyllä he ovat.
Häijy-Marion amerikkalaiset perilliset, ja tämän villan lailliset omistajat.
Hei.
No niin, tässä.
Todisteet, että isoäitini isoäiti,
Maria Leoni, syntyi Montezarassa 6. heinäkuuta vuonna 1867.
Montezaran kaupunki otti yhteyttä, koska olemme ehkä perillisiä.
Kyllä, niin teimme. Useita kertoja. Ette vastanneet.
Emme tienneet kiireellisyydestä.
Mutta sitten Bernardo lähetti kuvia kunnostetusta villasta.
Mitä olet tehnyt?
Minähän varoitin.
Et olisi myynyt villaa ennen lunastusoikeuden päättymistä.
En ymmärrä. Ette vastanneet puheluihin tai sähköposteihin,
kun talo oli huonokuntoinen.
Nyt kun se on remontoitu, teitä kiinnostaakin.
Ihan miten vain.
Villa on silti meidän. Olemme palkanneet jo juristinkin.
Jestas. Onko täällä uima-allasta?
Isä.
Mitä jos hengähdetään hetki? -Kyllä. Herra ja rouva Longo.
Kaupunki maksaa teille hotellimajoituksen, sillä välin kun käyn paperinne läpi.
Mennään. Tulkaa.
Lupaan selvittää asian. -Selvä.
Marion isoäidin isoäiti oli Maria Leoni, syntynyt vuonna 1867.
Larry Longo on lähin elossa oleva sukulainen.
Muut sukulaiset Italiassa eivät olisi edes saaneet lahjoittaa maata.
Tämä ei näytä lainkaan hyvältä.
Ei nyt.
Ei nyt, Matteo, kiitos.
Hylättyjen talojen kiistoista on tullut haloo euron ohjelman myötä.
Mutta me sen remontoimme.
Ja maksoimme Olivian rahoilla. Hekö voivat vain viedä sen?
Luultavasti, ikävä kyllä.
Italian perintölait tukevat heitä.
Mitä voimme tehdä?
Voitte nostaa kanteen ja vaatia kulujenne korvaamista.
Emmekö voi pitää taloa?
Longoilla lienee vahva näyttö sukulaisuudesta.
Nämä tapaukset tuppaavat venymään, ja pitkät oikeudenkäynnit ovat kalliita.
Selvä. Kiitos kuitenkin neuvoista. -Olisivatpa uutiset parempia.
Niin. -Ciao.
Voimme taistella.
Voin lunastaa eläkesäästöni. -Ei.
Ei, se ei ole tarpeen, ja arvostan tuota, mutta tämä taisi olla tässä.
Tai ehkä kaikki tiet vievät tosiaan Roomaan.
Sait oppisopimuspaikan talon ansiosta.
Niin,
mutta mitä sinä teet?
Minäkin lähden Roomaan.
Mutta lentokentälle.
Palaan Columbukseen ja töihin. Yritän saada Zolan jäämään.
Teen hänestä yhtiökumppanin. -Entä tämä?
Ja kokkaaminen.
Liv, sinä ja minä molemmat täällä…
Kuvittelin, että rakentaisimme uuden kodin. Ja aloittaisin uuden elämän.
Mutta niin ei ollut tarkoitettu.
Entä Francesca?
Enpä tiedä.
Emme ole olleet yhdessä kauan. Se olisi iso asia.
Pitää toisesta kiinni niin pian.
Haluan, että olet onnellinen.
Isän rooli on varmistaa, että sinä olet.
Vaikka olet kasvanut aikuiseksi,
olet aina Lepakkoiskän pikkutyttö.
Vai mitä?
Hei.
Yllätyimme yhteydenotostasi.
Niin. Menen suoraan asiaan.
Olivia ja minä emme halua riidellä vuosia oikeudessa -
rakastamamme villan takia, joten meillä on ehdotus.
Olivia käytti taloon edesmenneeltä äidiltään saamansa perintörahat.
Voi että. Otamme osaa menetyksenne johdosta.
Jos korvaatte summan hänelle, annamme villan teille ja lähdemme heti.
Aika paljon enemmän kuin euro. -Oletko tosissasi?
Mutta silti huippuedullinen tuohon hintaan.
Tehdäänkö siis kaupat?
Eric!
Siinähän olet.
Olin menossa jututtamaan Longoja, mutta olittekin puhuneet jo.
Mitä tapahtui?
Teimme sopimuksen.
He maksavat Olivialle remonttikulut,
ja sitten me luovutamme heille omistusoikeuden.
Minua hävettää.
Se on minun syytäni. Vihaat kai minua. -En. Sinä uskalsit ottaa riskin.
Yrität pelastaa kaupungin. Ymmärrän sen.
Mutta villa oli Olivian unelma.
Kyllä hän tokenee. Hän on fiksu ja sitkeä tyttö -
ja aikoo ottaa vastaan oppisopimuspaikan Roomassa.
Hyvä. Eli hänkö lähtee Roomaan?
Kyllä. -Sepä hyvä.
Entä sinä?
Luulenpa,
että minun pitänee palata takaisin Ohioon.
Niin, ymmärrän.
Niin luulinkin.
Toivon, että… -Ei. Minä ymmärrän sinua.
Annoimme aallon heittää meidät pois kurssilta.
Minulla on yksi tehtävä, ja se on olla pormestari.
Ehkä olisi pitänyt pitää suhteemme ammattimaisena.
Ei.
Miten saatoin?
Miten sain aikaan tällaisen sotkun?
Antonia.
Anna hänelle sitä "lääkettäsi".
Mitä lääkettä?
Älä yritä. Tuo ei mene läpi.
Kaikki on Häijy-Marion syytä.
Kaikki ne Leonit olivat aina töykeitä.
Ei, Antonia, nyt puhut Leonen perheestä.
Sekoitat asiat, Antonia. Leonen perhe oli aivan ihana.
Mitä te sanoitte?
Oliko perheen nimi Leoni, i:llä? -Oli.
Ja oliko olemassa myös Leone, e:llä? -Oli.
Pormestari varasti lääkkeeni!
Matteo!
Tiesitkö, että täällä oli perhe nimeltä Leone, e:llä?
Ajattelitko, että…?
Ehkä Larry Longon isoäidin isoäidin sukunimi -
muuttui, kun hän saapui Amerikkaan.
Se oli kuulemma yleinen virhe.
On vain yksi tapa selvittää se.
Rouva pormestari?
Matteo, ei nyt.
Käyn läpi kirkonkirjoja.
1860-luku puuttuu kokonaan.
Toin kahvia. Ja apujoukkoja.
Täällä ollaan.
Haluamme auttaa Fieldejä.
Ja haluamme auttaa sinua.
Kiitos kaikille.
Aletaan töihin.
Tulkaa. -No niin.
Hei. Olen pakannut ja valmiina lähtöön.
Tulee ikävä sinua. -Samoin.
Olen tosi iloinen yhteisestä ajastamme. -Niin minäkin.
Mitä teemme Malteselle?
Donata ottaa sen. Heillä on samanlainen luonnekin.
Totta.
Sopiiko, jos en saata sinua rautatieasemalle?
Tuntuisi, että olet yhä täällä.
Sopii se.
Hei. Löysin nämä lavuaarin alta vessasta.
Yäk, ne ovat homeisia. En koske.
Älä nyt.
Nämä ne ovat! Loistavaa!
Ottakaa kaikki yksi, äkkiä! -Hienoa, rakas!
1867…
1867! Hei, tulkaa tänne!
Maria Leoni syntyi 17. maaliskuuta vuonna 1867.
Eli Häijy-Marion isoäidin isoäiti.
Maria Leone syntyi 6. heinäkuuta samana vuonna.
Hänen perheensä lähti Amerikkaan, kun hän oli 7-vuotias.
Hän on Larry Longon sukulainen!
Kyllä!
Grappaa?
Paljonko kello on? -10.05.
Ericin juna lähtee klo 10.10.
Ei kenttää. En mitenkään ehdi ajoissa.
Ehdit sinä. Sinulla on salainen ase.
Mennään!
Vecchia Strega! -Kiitos.
Mene hakemaan miehesi!
Polje, polje!
Buongiorno.
Nousit pois junasta. -En edes noussut siihen.
Kuule. En uskonut, että voisin vielä tuntea näin.
Ja sitten tapasin sinut.
Vaikka menetimme villan, en halua menettää sinua.
Ti amo.
Anch'io ti amo.
Eikä villaa ole vielä menetetty. -Mitä?
Haluan näyttää sinulle jotain.
Tämä kaikkiko yhdestä kirjaimesta?
Hyvä uutinen on se, että Leonen, ei Leonin, suvulta -
on myös jäänyt kiinteistö Montezaraan.
Jännittävää.
Ja koska olet laillinen perillinen, Larry, se on sinun.
Villa Leone kautta Longo.
Sehän on murju.
Mutta meidän murjumme, muru.
Tunnen sukuni perinnön ympärillämme.
Aivan. Montezara on tunnetila! -Kyllä!
Teilläkö oli hyvä urakoitsija? -Kyllä.
Hän on kaupungin paras ja ainoa urakoitsija.
Lupa-asioista vastaa uusi geometra ensi viikosta alkaen.
Mitä Bernardolle tapahtui? -Hän päätti muuttaa Milanoon.
Ikävä tulee. -Niinpä.
No, kulta. Mitä mieltä olet?
Kunhan saan uima-altaan.
Mitäs tuumitte?
Pidän siitä. -Olen takuulla mukana.
Onnea uuden Main Course ja Perfect Plate Consulting -yhtiön puheenjohtajille.
Aikamoinen sanahirviö.
Keksitään uusi nimi.
Sillä välin saat ryhtyä hommiin Italian osastomme perustamiseksi.
Asia selvä, pomot.
Tykkään, miltä tuo kuulostaa.
Montezarassa on uusi kokkikoulu.
Laajennamme myös yhden euron talo -hanketta.
Testa Travel -täyssähköautoyhtiö lisää kaupunkimme pysäkkiensä joukkoon.
Arvioin, että budjetti on ylijäämäinen jo ensi vuonna.
Kiitos.
Taidamme sittenkin tarvita niitä sähköautojen latausasemia.
Nyt voitaisiin ottaa sitä grappaa.
Vihdoinkin!
No niin! Täältä tulee Olivian erikoinen!
Pizzaa!
Eikö olekin kaunis kuin mikä!
Mennään!
Hei! Te pääsitte.
Antonia!
Kuten isäni aina sanoi:
Repikää siitä! Täpöllä!
Eric, opin oikeasti laittamaan ruokaa.
Niinkö? -Tiedätkö, mitä se tarkoittaa?
Minun pitää opetella tanssimaan. -Kyllä!
Tekstitys: Mirka Pohjanrinne