Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫תודה.‬
‫- לה דולצ'ה וילה -‬
‫מונטצארה… חמש. רציף חמש.‬
‫אני יכול לעזור לך להרים את התינוק?‬
‫מה?‬
‫אני ארים מלמטה.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב. היי! בחיי, תראה אותך!‬
‫יופי, אז הגעת לשם בשלום.‬
‫עדיין לא. אני בקושי‬ ‫מצליח למצוא את העיירה על המפה.‬
‫לקחת את יום החופשה הראשון שלך מזה שנים.‬
‫תסמכי עליי, נסיעה לאיטליה לא נחשבת כחופשה.‬
‫טוב, אל תתחיל שוב עם "הקללה".‬ ‫-היי.‬
‫הקללה אמיתית.‬
‫באתי אחרי הלימודים בקולג',‬ ‫איבדתי את הדרכון, חזרתי לירח הדבש,‬
‫שנינו חטפנו שפעת, וירד גשם כל יום.‬ ‫לא ייאמן שליב שרדה כאן כל כך הרבה זמן.‬
‫מזל שראיתי באינסטגרם‬
‫שהיא רוצה לקנות בית תמורת אירו אחד.‬
‫חשבתי שהיא כבר קנתה אותו.‬ ‫-לא אם זה תלוי בי.‬
‫באתי למצוא את הבת שלי ולהחזיר אותה הביתה.‬
‫אתה אריק פילד באיטליה,‬ ‫לא ליאם ניסן ב"חטופה".‬
‫זה נכון. שלחתי לך‬ ‫מצגת הצעה עבור נורת'סטאר.‬
‫יופי, אז תירגע. תיהנה מהנוף.‬
‫טוב, נדבר אחר כך.‬ ‫-כן, נדבר בקרוב.‬
‫- מונטצארה -‬
‫ידעתי שהייתי צריכה‬ ‫להפוך את האינסטגרם שלי לפרטי.‬
‫הבת שהכרתי פעם הייתה פותחת ב"היי, אבא".‬
‫היי, אבא.‬
‫אסתפק בזה. חיבוק לאבא הזקן שלך?‬
‫בחייך.‬
‫תודה.‬
‫למה אתה כאן? חשבתי שאיטליה‬ ‫זה המקום שאתה לא מוכן לבקר בו בשום אופן.‬
‫אני חורג מהנוהל בשבילך.‬
‫הבת האהובה שלי שברחה באמצע הלילה.‬
‫זה נקרא "טיסת לילה".‬ ‫-כמעט בלי לומר דבר.‬
‫שלחתי הודעת וואטסאפ מפורטת מאוד.‬ ‫-"וואטסאפ"? מה?‬
‫נעלמת.‬ ‫-אני ברשתות החברתיות כל יום.‬
‫ואז איכשהו בסוף את קונה וילה איטלקית?‬
‫אם רצית להפעיל את אות הקריאה לאבא-באטמן…‬
‫לא רציתי.‬ ‫-ובכן, עשית את זה. ובגדול.‬
‫יודע מה? מה שתגיד, אבא-באטמן.‬ ‫אני אקפיץ אותך למלון.‬
‫אני נפגשת עם ראשת העיר כדי לחפש בית.‬
‫לחפש בית? אז לא סגור? מצוין. לא איחרתי.‬
‫אתה חושב שתעצור אותי?‬
‫אני צריך קפה.‬ ‫-אני צריכה קפה.‬
‫הנחתי שבסוף יימאס לך מאיטליה.‬
‫תאכלי פיצה, תראי עתיקות,‬
‫תשתמשי באיטלקית שלמדת‬ ‫כדי להקסים מלצרים חמודים.‬
‫הנחת. אף פעם לא שאלת.‬ ‫-איך יכולתי? לא שמעתי ממך.‬
‫הייתי עסוקה בעבודה. לימדתי אנגלית במילאנו.‬
‫עבדתי כאופר בפירנצה.‬ ‫התנסיתי זמן מה במסיק זיתים.‬
‫ולפני שבועיים הייתי בדרך‬ ‫לחלטורה בפסטיבל יין.‬
‫עליתי בטעות על הרכבת הלא נכונה והגעתי הנה.‬
‫וזה היה כאילו, בום.‬
‫כאילו "בום" מה?‬ ‫חסרים לי כמה שלבים בסיפור הזה.‬
‫קשה להסביר. אתה צריך להרגיש את זה.‬ ‫מונטצארה היא הרגשה.‬
‫אני מרגיש רק יעפת.‬ ‫נוכל לרוץ קדימה לשטות של "קניתי וילה"?‬
‫זה דבר אמיתי.‬
‫עיירות קטנות מוכרות בתים ישנים‬ ‫תמורת אירו אחד כדי להביא אנשים חדשים.‬
‫ראשת העיר סיפרה לי על כל המזימה.‬
‫לפחות את מודה שזאת מזימה.‬
‫אז הגשתי בקשה,‬ ‫התקבלתי, ועכשיו אני תושבת מונטצארה.‬
‫אבל הנחתי…‬ ‫-הנה המילה הזאת שוב.‬
‫שתחזרי לאוהיו.‬
‫שיהיו לך שותפים לדירה,‬ ‫משכורת, ביטוח שיניים.‬
‫את יודעת, להיות מבוגרת.‬
‫בעלות על בית‬ ‫היא בדיוק מה שמגדיר בגרות, לא?‬
‫מותק, הייתי חייב לפתוח את בית הקפה.‬
‫בסדר, אבל נדמה לי‬ ‫שאתה אוהב את בית הקפה יותר ממני.‬
‫אני אוהב את שניכם באותה מידה.‬
‫באותה מידה, צ'זארה? אתה רציני?‬
‫לא, למעשה…‬ ‫-באמת?‬
‫לא באותה מידה…‬ ‫-נמאס לי!‬
‫אלה חברים שלך?‬
‫צ'זארה ודונטה. הם נפרדים‬ ‫כמעט כל יום כמו שעון.‬
‫צ'או, אוליביה.‬ ‫-צ'או.‬
‫היי, צ'זארה.‬ ‫-היי.‬
‫פעמיים קפה, בבקשה.‬
‫תודה.‬ ‫-ניקו, פעמיים קפה לאוליביה.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫אולי היום סוף כל סוף‬ ‫היפהפייה תצטרף אליי לקפה.‬
‫הקסם שלך לא עובד עליי, ג'ובאני.‬
‫מעולם לא חוויתי כישלון קשה כל כך.‬
‫טוב לחוות חוויות חדשות.‬
‫אני אשלם על הקפה.‬ ‫-תודה.‬
‫אבל בעלות על בית קצת יותר יקרה מקפה.‬
‫חשבתי להשתמש בכסף שאימא חסכה עבורי.‬
‫כל הכסף מושקע כרגע.‬ ‫אם תמכרי, תצטרכי לשלם מיסים.‬
‫זאת עוד מילה של מבוגרים.‬
‫אתה לא ממש גורם לי להתלהב‬ ‫מכל העניין של להיות מבוגרת.‬
‫ככל שידוע לי, את כבר מבוגרת, ליב.‬ ‫היי, בחייך, את פשוט…‬
‫ילדים, מה?‬
‫הם בהחלט יודעים איך להוציא אותך מדעתך.‬ ‫אתה מנסה לתת להם מרחב.‬
‫לתת להם למצוא את דרכם.‬ ‫להיות אבא מגניב, נכון?‬
‫אבל זה גם אומר‬ ‫לא להיות מגניב כשמדובר ברעיונות גרועים.‬
‫זה לא שהיא טורחת לשאול לדעתי,‬
‫וככה היא הסתבכה בתרמית‬ ‫של בית תמורת אירו אחד מלכתחילה…‬
‫נהדר! נפגשתם.‬
‫מה?‬ ‫-אבא, זאת פרנצ'סקה פוצ'י.‬
‫ראשת עיריית מונטצארה.‬
‫ברוך הבא לאיטליה, מר פילד.‬
‫אוי, לעזאזל.‬
‫אבא-באטמן, מה עשית עכשיו?‬ ‫-אני מרגישה שהוא רוצה לסגת.‬
‫בדיוק. אנחנו נסוגים.‬ ‫-לא, אנחנו לא נסוגים.‬
‫כבר התחלנו לארגן את הניירת‬ ‫וקיבלנו ממנה פיקדון על סך 5,000 אירו.‬
‫חמשת אלפים אירו?‬ ‫חשבתי שהבית עולה אירו אחד.‬
‫פיקדונות הם נוהל רגיל‬ ‫בתוכניות של וילות באיטליה.‬
‫כדי לוודא שהעבודה תסתיים.‬
‫השתמשתי בכרטיס האשראי.‬ ‫אבל העירייה תחזיר לי בסיום העבודה.‬
‫אז זאת באמת תרמית.‬ ‫-אבא, אני מחפשת בתים היום.‬
‫בסדר?‬
‫רגע לבד, בבקשה.‬
‫למה את כל כך נעולה על זה?‬
‫כשאימא הייתה בבית החולים,‬ ‫חיפשנו וילות בעלות אירו באינטרנט.‬
‫עברנו על תמונות של "לפני" ו"אחרי",‬ ‫ודיברנו על מה היינו עושות אחרת.‬
‫תכננו להגיש בקשה אחרי שהיא תחלים.‬
‫חשבתי שזה היה רק חלום בהקיץ‬ ‫כדי להתמודד עם תקופה קשה.‬
‫זה באמת היה רק חלום בהקיץ‬ ‫כדי להתמודד עם תקופה קשה,‬
‫ולכן אני רוצה להפוך את זה למציאות.‬
‫אימא תמיד הייתה גאה בשורשים האיטלקיים שלה,‬
‫וכשאני באיטליה אני מרגישה קרובה יותר אליה.‬
‫למה לא אמרת לי קודם?‬
‫הבנתי, כי אני לא מקשיב.‬
‫בסדר.‬
‫פרנצ'סקה?‬
‫בסדר. בואו נלך לראות‬ ‫מה אפשר לקנות כאן באירו.‬
‫בית… מספר אחת.‬
‫רגע… כן!‬
‫עכשיו ברור למה זה עולה אירו אחד.‬
‫אתה מצפה לקבל‬ ‫את הקפלה הסיסטינית תמורת אירו?‬
‫הוא בסך הכול צריך קצת טיפול והשקעה.‬
‫אני חושב שאפשר להמשיך.‬
‫בואו מכאן.‬
‫בית מספר שתיים.‬
‫הוא מלא אור ומרווח.‬
‫אני לא מצפה‬ ‫לקבל את הקפלה הסיסטינית תמורת אירו.‬
‫אבל אני מצפה לתקרה.‬
‫הוא מגיע עם שותפים. אפשר להמשיך הלאה.‬
‫בזריזות.‬
‫ברצינות?!‬
‫נינו גאון בשיפוצים.‬
‫נינו, הגיס של פרנצ'סקה הוא הקבלן שלי.‬
‫אז מדובר בתרמית משפחתית.‬
‫סליחה, רק רגע.‬
‫אפילו עם קבלן גאון, ברור לך‬ ‫ש"עשי זאת בעצמך" אומר שאת צריכה לעשות זאת?‬
‫כן. אני אלמד תוך כדי עשייה.‬
‫זה שונה מאוד מעבודה כאופר או ביריד רנסנס.‬
‫אני מבין את החלום, אבל לפעמים המציאות‬ ‫יכולה להיות קריאת השכמה לא פשוטה.‬
‫מטאו, אתה שומע אותי?‬
‫כן, פרנצ'סקה, כן, שלום.‬
‫כן, אני כאן עם אדון מחברת אחזקת הכבישים.‬
‫הצ'ק של מונטצארה חזר שוב.‬
‫פשוט תשתמש בכרטיס האשראי לשעת חירום,‬ ‫במגירה התחתונה של השולחן.‬
‫היא תקועה.‬
‫תבעט בה!‬
‫לא, אפילו לא עכשיו…‬
‫חזק יותר! הבנת?‬
‫חזק יותר… כן.‬
‫הצליח… כן!‬
‫תודה, פרנצ'סקה.‬
‫יופי.‬
‫תחשבי על 5,000 האירו כעל שיעור יקר לחיים,‬
‫ובואי נלך הביתה.‬
‫יש לי עוד בית להראות לכם.‬
‫הוא לא ברשימה הרשמית, אבל אוליביה,‬ ‫אני חושבת שהוא ימצא חן בעינייך.‬
‫קדימה, אחותי.‬
‫ימצא חן בעיניי? אני מתה עליו.‬ ‫הוא יפהפה. תראו את עצי הזית.‬
‫למה הבית הזה לא הרוס לגמרי?‬ ‫-הבעלים מת בשנה שעברה.‬
‫זקן אקסצנטרי שקראנו לו‬ ‫"מריו איל בורברו", "מריו הזעפן".‬
‫מלטזה!‬
‫הנה את, עז טיפשה.‬ ‫היא הייתה חיית המחמד של מריו.‬
‫עכשיו העיירה מאכילה אותה בתורות.‬ ‫אני אצרף אותה לעסקת האירו.‬
‫אני יכול לשלם אירו כדי שתסלקו אותה?‬
‫הוא גדול.‬
‫כן.‬
‫תקרות מדהימות.‬
‫הבית נבנה על ידי אדריכל מקומי ידוע, גרקו.‬
‫בואו.‬
‫יש חדרי שינה.‬
‫יש תשתיות חשמל, צנרת.‬
‫הן קצת ישנות, אבל עובדות.‬
‫ויש אפילו פרסקו.‬ ‫מריו הזעפן צייר אותו בעצמו.‬
‫הוא דווקא יפהפה למדי.‬
‫מעולה.‬
‫חדר איטלקי אמיתי עם נוף.‬
‫רגע, זה המטבח?‬
‫מריו הזעפן לא ממש ידע לבשל.‬ ‫הוא הסתמך על המיקרוגל הישן הזה.‬
‫מריו, אני מבין אותך, בנאדם.‬
‫לחמם במיקרוגל לשתי דקות‬ ‫זה הטריק הקבוע כשגרים לבד.‬
‫ממש מדכא, אבא.‬
‫מה? את לא בשלנית.‬ ‫-נכון, אבל אתה בשלן. או היית.‬
‫לאבא יש סוד.‬
‫לפני שהוא היה יועץ מסעדות משעמם,‬
‫הוא היה שף מקצועי.‬
‫מלא הפתעות.‬
‫אבל אז עברתי לתחום העסקי‬ ‫כדי לפרנס את המשפחה שלי.‬
‫אבל אפילו עכשיו עוד לא חזרת לעבוד כשף.‬
‫אני מעדיף לבשל לך.‬
‫מצחיק, כי לא בישלת לי כבר שנים.‬
‫טוב, בשביל זה‬ ‫את צריכה לבוא לארוחת ערב. מתישהו.‬
‫אני חייב לומר,‬ ‫בהחלט שמרת את הטוב ביותר לסוף.‬
‫טוב, הווילה עדיין לא ברשימה הרשמית.‬
‫מריו מת כרווק ללא צוואה,‬
‫אז צריך להסדיר את ענייני הירושה‬ ‫לפני שנציג את הנכס.‬
‫את בטוחה שהוא לא הוריש את המקום לעז?‬
‫קרוביו האיטלקים לא היו מעוניינים.‬
‫אתה יודע, יותר מדי טרחה, רחוק מדי.‬
‫ואף אחד מקרובי המשפחה הרחוקים‬ ‫לא חזר אלינו בטלפון או באימייל,‬
‫אז ממש עכשיו הוא נתרם למונטצארה.‬
‫זה המקום. אני מרגישה את זה.‬
‫אז, יש לנו עסקה?‬
‫לא יכולת לחוות‬ ‫משבר רבע-חיים נורמלי ולעשות קעקוע?‬
‫זה כבר קרה. חדשות ישנות.‬
‫מה? איפה?‬ ‫-אל תדאג.‬
‫אז אני מניח שזה אומר‬ ‫שיש לנו בית תמורת אירו אחד.‬
‫נהדר!‬
‫מה? אתה נשאר?‬
‫אני צריך לעזור לליב‬ ‫להוציא לדרך את השיפוצים.‬
‫שבועיים, לכל היותר חודש.‬
‫חודש? אתה תחמיץ את המצגת של נורת'סטאר.‬ ‫אנחנו מתמודדים נגד "יועצי הצלחת המושלמת".‬
‫נכון. אולי את תוכלי להעביר את המצגת‬ ‫בפני המנהלים. זולה, את מוכנה.‬
‫אריק, אתה יודע שאתה סוגר העסקאות.‬ ‫הם יצפו לראות אותך בחדר.‬
‫נעבוד על התוכן הוויזואלי ועל התפריטים‬ ‫דרך הזום. את תמיד מקסימה יותר ממני.‬
‫טוב, יכול להיות שתשיג משהו בעזרת חנופה.‬ ‫אבל כדאי שתזדרז עם השיפוץ.‬
‫בסדר, אריק פילד,‬ ‫חי את החיים בווילה איטלקית.‬
‫מי היה מאמין?‬ ‫-לא ליב, זה בטוח.‬
‫בואי נדבר מחר. כן.‬
‫היי, חשבתי שאת פורקת את המזוודה.‬
‫כן. בדיוק סיימתי.‬
‫את יכולה לסדר דברים במקום.‬ ‫-אז איך אדע איפה כל דבר נמצא?‬
‫הבנתי.‬
‫אתה יודע, במלון אין את כל הבלגן שלי.‬ ‫אולי תשהה שם?‬
‫לא רציתי שתהיי לבד.‬ ‫-אני לא. אני יוצאת.‬
‫אני נפגשת עם דונטה‬ ‫כדי לשמוע שוב על סאגת הפרידה שלה.‬
‫אה, בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫היי, אל תחזרי מאוחר. מתחילים מוקדם מחר.‬
‫- מיני-מרקט -‬
‫- מיני פיצה -‬
‫סטרצ'טלה, בבקשה.‬ ‫-כמובן.‬
‫זה גם הטעם האהוב עליי.‬ ‫-היי. האמת שאף פעם לא ניסיתי.‬
‫אריק, תכיר את ברנרדו.‬ ‫ברנרדו, תכיר את אריק, אבא של אוליביה.‬
‫אני אהיה בפגישה מחר עם נינו‬ ‫לקראת תחילת השיפוצים.‬
‫ברנרדו הוא הגאומטרה המקומי שלנו.‬
‫אין לכם כאלה באמריקה. זה כמו…‬
‫מומחה נכסים.‬
‫אנחנו נדרשים לקחת חלק‬ ‫בכל פרויקט בנייה באיטליה.‬
‫נשמע טוב. כל עזרה תתקבל בברכה.‬
‫נראה שזה כל מה שנשאר מהסטרצ'טלה.‬
‫קחי את זה, גברתי ראשת העיר.‬
‫לא. זה טעם הג'לטו הקלסי מכולם.‬
‫אהיה ראשת עיר גרועה אם אקח אותו.‬ ‫-תראי בכך מנחת פיוס.‬
‫לא התנהגתי טוב במיוחד מוקדם יותר. בבקשה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-בסדר.‬
‫תודה.‬ ‫-כמובן.‬
‫ואני אקח שוקולד, אם אתה קונה.‬
‫כן, בטח. פעמיים שוקולד, בבקשה.‬
‫האיטלקית שלך, היא…‬
‫אני עובד עליה.‬ ‫אם אני כבר כאן לזמן מה, אולי שווה לנסות.‬
‫תודה.‬
‫ערב טוב.‬
‫ברנרדו, נוכל לדבר לרגע על היתר ההרחבה שלי?‬
‫סלחו לנו.‬
‫זה ג'ובאני רוסדה, שף מקומי. מוכשר מאוד.‬
‫בוא נשב.‬ ‫-כן.‬
‫כאן.‬
‫אה, יש…‬
‫יש לך קצת…‬ ‫-תמיד.‬
‫זה יותר שם.‬ ‫-את יכולה? אני מקרה אבוד.‬
‫תודה.‬
‫בבקשה, תמסור ד"ש לאוליביה.‬
‫צ'או.‬ ‫-צ'או.‬
‫כבר הספקת לעשות קניות של תיירים?‬
‫כן. זה…‬
‫מטען יקר. כדאי שאקח‬ ‫את ארוחת הערב שלי הביתה.‬
‫לא צחקת בקשר למיקרוגל.‬ ‫ברור לך שאתה באיטליה, נכון?‬
‫כן, אבל זו פיצה איטלקית קפואה.‬
‫נתראה.‬
‫הוא נחמד, נכון?‬
‫הוא אמריקאי…‬
‫אז, הבית של מריו הזעפן?‬
‫זה הימור.‬
‫בעיקר כי הוא לא ברשימה הרשמית.‬
‫כל הצעירים עוזבים.‬
‫לרומא, למילאנו.‬
‫צריך לעשות משהו כדי להציל את העיירה.‬
‫אז הפתרון הוא‬ ‫לתת לזרים עם פיצה קפואה להשתלט?‬
‫תתייחס אליהם בתור מצטרפים,‬
‫לא משתלטים.‬
‫כדי להשיג את תמיכת האחראי המחוזי‬ ‫ביוזמות החדשות שלי,‬
‫אני צריכה שהבית הראשון תמורת אירו‬ ‫יהיה הצלחה מוחלטת.‬
‫בסדר.‬
‫בוקר טוב, סאנשיין.‬
‫איפה אני? מה השעה?‬
‫שמונה וחצי.‬
‫נינו כבר כאן שעה. מתחילים מוקדם, זוכר?‬
‫כן. זה היה בגלל ההבדלים בשעות,‬ ‫והשעון המעורר שלי לא…‬
‫את נהנית מההשפלה הזאת, נכון?‬
‫כן. מכנסיים.‬
‫מה?‬ ‫-תצטרך מכנסיים.‬
‫לילה ארוך עם המיקרוגל?‬
‫את כבר מכירה אותי היטב.‬ ‫לא ידעתי שתהיי פה היום.‬
‫ברור שכן. זה כמו היום הראשון ללימודים.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אתה בטח אריק.‬ ‫-כן.‬
‫נינו.‬ ‫-היי.‬
‫בחירה מצוינת. הווילה הכי טובה בעיר!‬
‫אתה אומר זאת על כל מקום?‬ ‫-כן.‬
‫הכנתי לו"ז ותקציב.‬
‫אני אביא לוח…‬ ‫-אל תרוץ לשום מקום.‬
‫שאזכיר מי מבצעת את השיפוץ?‬
‫טוב, חשבתי שאוכל להלוות לך את הכסף.‬
‫עד שתמכרי את חשבונות ההשקעה.‬
‫את תצטרכי כסף מראש.‬
‫ניצלתי את כל מסגרת האשראי שלי.‬
‫בסדר. אבל אחזיר לך ברגע שאוכל. תודה.‬
‫אני מעדיף שבינתיים אני וחברת האשראי‬ ‫נקבל מידע. יש לנו ניסיון.‬
‫כן, ייעוץ בנוגע למטבחים מסחריים.‬ ‫זה שונה לגמרי ממה שאני ונינו דיברנו עליו,‬
‫עניין התחושה.‬
‫חשבנו ללכת על סגנון מודרני,‬ ‫אבל עם שמירה על הקסם המקורי.‬
‫יפה. אני אוהב את הגישה שלה.‬
‫אני אדאג לטפח את הגינה מאחור.‬
‫קדימה.‬ ‫-בסדר.‬
‫כן, זה מושלם. כאן.‬
‫גינה? אני רואה רק מגרש גרוטאות.‬
‫אימא תמיד דאגה לטפח גינה.‬
‫אני ממשיכה את המורשת המשפחתית.‬
‫היא תהיה בת קיימא לחלוטין,‬ ‫ואני רוצה שיפוץ ידידותי לסביבה.‬
‫קיימות היא בין היעדים‬ ‫המרכזיים שלי כאן במונטצארה.‬
‫כל זה כיף, אבל אפשר להיות רציניים לרגע?‬
‫מה אנחנו צריכים? את מי?‬ ‫אנחנו צריכים חשמלאי, איש מקצוע לגג.‬
‫אנחנו צריכים שרברב.‬ ‫-לא, זה אני. אני מטפל בכל זה.‬
‫נינו יודע לעשות הכול.‬ ‫-כן.‬
‫אני אדאג לך.‬
‫הוא ידאג לי.‬
‫בסדר. טוב, נראה מה אנחנו צריכים‬ ‫תוך כדי תנועה. אני אשמח לקחת את הפיקוד.‬
‫אבא. הבית שלי. אני מובילה.‬
‫כן. אנחנו נהפוך אותה‬ ‫לווילה חלומית שאין כמוה.‬
‫אבל קודם כול, היתרים.‬ ‫-כן.‬
‫ויש הרבה אישורים‬ ‫בבירוקרטיה האיטלקית המפורסמת שלנו.‬
‫מזל שבאתי להציל את המצב.‬
‫היי.‬ ‫-ברנרדו.‬
‫אבל לפני שאוציא היתרים,‬ ‫תראה לי את התוכניות.‬
‫הריסה. אינסטלציה. טיח.‬ ‫צביעה. שיקום הפרסקו.‬
‫ואנחנו רוצים לבנות מטבח אמיתי.‬
‫הכול אפשרי. היתרים רגילים.‬
‫זה ייקח רק שישה חודשים.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫נכון, די מהר, מה?‬
‫ברנרדו, תבטיח לי שתעשה מה שאפשר‬ ‫כדי לזרז את העניינים.‬
‫אתה יודע כמה זה חשוב למונטצארה.‬
‫מבינה מה הולך שם?‬ ‫-תפעיל את הקסם שלך.‬
‫איך אוכל לסרב לך?‬
‫אתם יכולים להתחיל לעבוד.‬
‫אה, הלוח הלבן הידוע לשמצה של אריק פילד.‬
‫אני לא צריכה את הלו"ז שלך.‬ ‫-את צריכה לו"ז.‬
‫כן, אבל הווילה קובעת את הלו"ז.‬ ‫נינו ואני צריכים להרגיש אותה.‬
‫אז מה פספסתי?‬
‫אני מתה על לוח השנה הזה.‬
‫מאורגן היטב.‬ ‫-רואה? מישהי אוהבת את זה.‬
‫נינו, תזמון מושלם.‬ ‫אני רוצה להראות לך ולאוליביה‬
‫את תוכנת השיפוץ החדשה שלי. הכנתי דגם.‬
‫נינו, תוכל להגיד לי מה לעשות?‬
‫משהו שיחסוך ממני‬ ‫את מצגת הפאוור פוינט של אבא שלי.‬
‫זאת לא מצגת. זאת הדמיה.‬ ‫-רואה? אני מוותרת.‬
‫זה נחמד.‬
‫רק לציין, אני מטפל בזה.‬ ‫-בטח. רק ניסיתי לעזור.‬
‫אני מבין. כן.‬
‫טוב, בואי נעביר את עמוד אספקת המזון‬ ‫לפני התפריט…‬
‫היי!‬
‫סליחה על ההפרעה.‬ ‫-כן.‬
‫תמשיכו.‬ ‫-תודה.‬
‫מי החתיכה?‬
‫זאת ראשת העיר.‬
‫זאת ראשת העיר? בחיי.‬
‫עכשיו הבנתי למה אתה נשאר 30 יום.‬
‫מי, היא? לא. קשה איתה.‬
‫באמת. מתעקשת לשלוט בכל פרט קטן.‬ ‫-נשמע שיש לכם הרבה במשותף.‬
‫טוב, השקופית הבאה, בבקשה.‬
‫כן.‬
‫היי! זה ממש כיף למחוק את הימים.‬
‫כן, אני יודע.‬ ‫את לא צריכה להתפנות לעבודה בעירייה?‬
‫כן. הצטרפתי לברנרדו, אבל אני הולכת עכשיו.‬
‫כן, אז, צ'או.‬
‫צ'או. אתם מבצעים‬ ‫בדיקת בטיחות של מערכת החשמל?‬
‫לאיחוד האירופי יש סטנדרטים גבוהים מאוד.‬
‫שאלה, אתה יכול לקבוע ערך של נכסים, נכון?‬ ‫-כמובן. למה אתה שואל?‬
‫למקרה שאנחנו… למקרה שאוליביה‬ ‫תרצה לעשות שיפוץ מהיר ואז למכור.‬
‫זה יהיה צעד נבון.‬ ‫-אני מסכים.‬
‫אבל נראה אותך‬ ‫משכנע את אוליביה או את פרנצ'סקה.‬
‫אז, פרנצ'סקה. היא כאן הרבה, מה?‬
‫יותר משציפיתי, למען האמת.‬
‫זו דרכה של פרנצ'סקה.‬ ‫היא תמיד לוקחת אחריות.‬
‫אתם קרובים?‬ ‫-מאוד.‬
‫היא אישה מיוחדת.‬
‫זה כמעט נראה‬ ‫כאילו אתם הזוג המלכותי של מונטצארה.‬
‫אפשר לומר זאת.‬ ‫-היי, ברנרדו!‬
‫סליחה.‬ ‫-כמובן. כן.‬
‫פרקט עץ מהונדס יהיה עשיר ואותנטי יותר.‬
‫כן, ויקר יותר באופן אותנטי. וקשה להתקנה.‬
‫אני לא חושב שנצטרך.‬
‫ואו.‬
‫זה יפהפה.‬ ‫-ואו.‬
‫פרטי וינטג' כאלה הם מגנט לקונים.‬
‫קונים?‬
‫אילו קונים? אמרתי לך. אני לא מוכרת.‬ ‫-נו, באמת. את בת 24. מה תעשי?‬
‫תחיי בעיירה הישנונית הזאת לנצח?‬ ‫-כן.‬
‫החוויה של הדור שלי עם "להיות מבוגר"‬ ‫לא הייתה מוצלחת במיוחד.‬
‫אין יציבות בעבודה.‬ ‫אין ביטוח בריאות. לא, תודה.‬
‫מאיזו תקופה הם?‬ ‫-סוף המאה ה-19.‬
‫תמיד דמיינתי בית עם אריחים מרוקאים.‬
‫- היום ה-20 -‬
‫נינו.‬
‫בוא הנה.‬
‫מה זה?‬
‫ארובה.‬
‫אבל אין אח בחלק ההוא של הבית.‬
‫זו משימה עבור "ל'אורסו גרסו".‬
‫הדוב השמן?‬
‫כן.‬
‫כל הכבוד! שוב! קדימה!‬
‫אוליביה, תיזהרי.‬
‫אל תדאג. הדוב השמן על זה.‬
‫תשתמשי בכל הגוף שלך.‬
‫כן!‬
‫את בסדר?‬
‫כן. ואו.‬
‫למה שמישהו יסתיר את זה?‬ ‫-רוח פרצים. ציפורים מקננות.‬
‫מטורף, בנאדם.‬
‫ואו. כלומר… זה תנור לבנים אמיתי. לפיצות.‬
‫זה בטח היה חלק מהמטבח המקורי.‬
‫אתה שוב רואה סימני דולרים?‬ ‫-מה? לא.‬
‫חשבתי קודם על תוכנית לשיפוץ המטבח.‬
‫אבל זה כבר רמה אחרת לגמרי.‬
‫יש שרטוטים מקוריים? אני רוצה לראות‬ ‫אם יש עוד משהו שאנחנו מפספסים.‬
‫אולי. בעירייה.‬
‫נראה אותך מוצא אותם.‬ ‫-האתגר התקבל.‬
‫אולי אבקר אצל ראשת העיר לשם שינוי.‬ ‫מה הדרך הכי מהירה לעיירה?‬
‫למריו הזעפן היו אופניים.‬ ‫-טוב.‬
‫אני חושב שהם במחסן מאחור.‬ ‫הוא כינה אותם "וקיה סטרגה".‬
‫"וקיה" זה "זקנה", נכון? אבל "סטרגה"?‬
‫מכשפה. מכשפה זקנה.‬
‫מכשפה… זקנה.‬
‫תתעלמו ממנו.‬
‫בסדר.‬
‫בוקר טוב, גבירותיי.‬
‫בוקר טוב!‬
‫למה את מדברת איתו?‬
‫מתוך נימוס.‬
‫אבל הוא זר!‬
‫זר נאה.‬
‫אז עכשיו את הפלרטטנית העירונית?‬
‫אל תתאהבי בעיניים האלה.‬
‫האמריקאים האלה באו להרוס אותנו!‬
‫היי.‬
‫יש חנות לתיקוני…‬
‫אופניים?‬
‫אתן פשוט תכריחו אותי להמשיך לדבר, מה?‬
‫אמריקאי טיפוסי.‬ ‫-הבנתי את זה.‬
‫יהיר. הוא חושב שכולם מדברים אנגלית.‬
‫בסדר מבחינתי, אני אוהבת אותם‬ ‫שחצנים ובכושר טוב.‬
‫מספיק.‬
‫היי!‬
‫"וקיה סטרגה"! האגדה המקומית רוכבת שוב.‬
‫יש לי ערכת תיקון. בוא.‬
‫תודה.‬
‫נראה שחטפת נפילה הגונה.‬ ‫-כן, טוב, זאת הקללה.‬
‫הקללה?‬ ‫-סיפור ארוך.‬
‫אנחנו מופע הבידור החינמי היום?‬
‫האנטוניות?‬ ‫-מה?‬
‫לשלושתן קוראים אנטוניה.‬ ‫והן תמיד שמחות למופע טוב.‬
‫והן פשוט יושבות על המזרקה כל היום?‬
‫כל היום. "איל דולצ'ה פאר נינטה".‬ ‫המתיקות שבחוסר המעש.‬
‫מעולם לא שמעתי על זה.‬ ‫-זה קונספט פופולרי באיטליה.‬
‫זה לא הרגל אישי שלי.‬
‫מבין אותך. יש לי חברה,‬ ‫אז להיות מכור לעבודה זה חלק מהעניין.‬
‫למה זה רע להיות מכור לעבודה?‬
‫באמת.‬ ‫-בזכותנו העולם ממשיך לתפקד.‬
‫תודה. בזכותנו העולם ממשיך לתפקד.‬
‫מוכן! כמו חדשים!‬
‫אני לא חושב שהיה בהם משהו חדש‬ ‫כבר 50 שנה, אבל אני מעריך את זה.‬
‫אני במשימה למצוא‬ ‫את השרטוטים המקוריים של הווילה.‬
‫בואי נתחרה עד לעירייה.‬
‫זו לא תהיה ממש תחרות.‬ ‫-בחייך.‬
‫את חוששת שאנצח אותך איתם?‬ ‫-לא. אנחנו כבר כאן.‬
‫- עירייה -‬
‫זה מקום החנייה שלי.‬
‫מטאו, העוזר שלי. מר אריק פילד.‬ ‫-בבקשה.‬
‫ואו.‬
‫אני לא מוצאת שום דבר כשהכול מסודר.‬
‫את בדיוק כמו אוליביה.‬
‫ידעתי שאני מחבבת אותה. הנה זה.‬
‫פגישת ההתחדשות עם הצוות‬ ‫של האחראי המחוזי תתקיים בעוד עשר דקות.‬
‫להוסיף גראפה לקפה שלהם?‬ ‫-מטאו, בבקשה.‬
‫בוא נזוז.‬
‫שאלוהים יעזור לי.‬
‫מכאן.‬ ‫-כן.‬
‫הגענו.‬
‫בהשוואה לזה, המשרד שלך נראה מאורגן בהחלט.‬
‫הייתה לנו הצפה, והכול הועבר למקומות אחרים.‬
‫זה בטח כאן איפשהו.‬
‫בהצלחה.‬
‫אוי ואבוי, לא…‬
‫מה?‬
‫זה לא יכול להיות.‬
‫פשוט נקרא לעזרה. זה בסדר.‬ ‫-אי אפשר. אין כאן קליטה.‬
‫אסור לי להחמיץ את הפגישה.‬ ‫ואנשי האחראי המחוזי לא נוהגים לגלות הבנה.‬
‫בסדר. תני לי. תני לי רק… אני…‬
‫טוב.‬ ‫-בבקשה.‬
‫בספירה לשלוש. אחת. שתיים. שלוש.‬
‫גברתי ראשת העיר?‬
‫האורחים שלך הגיעו.‬ ‫-כן.‬
‫בדיוק סיימתי סיור עם האורח האמריקאי שלנו.‬
‫בבקשה, מכאן.‬
‫הם נראים כיפיים.‬
‫אולי תוסיף גראפה לקפה שלך.‬
‫צ'או.‬
‫בוקר טוב, אריק.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אריק, איך מתקדם השיפוץ?‬
‫רועש ומבולגן.‬
‫לך עם המטאטא לווילה.‬ ‫אני אישאר כאן ואכין שוטים של אספרסו.‬
‫אל דאגה, אני אדאג לך.‬
‫בסדר, זה נשמע נהדר.‬
‫תודה. אנחנו ממש מצפים לזה.‬
‫ביי ביי.‬ ‫-כן.‬
‫נורת'סטאר, הלקוחות שלנו!‬
‫המצגת שלך בטח הייתה הצלחה מסחררת, מה?‬ ‫-כן. הטלפון שלי מתפוצץ.‬
‫אפילו דב וולש מ"צלחת מושלמת" שלחה ברכות.‬
‫באמת? היא לא שלחה לי הודעה.‬
‫רגע. היריבים שלנו מנסים לגנוב אותך?‬
‫נו, באמת. אז מתי תחזור?‬
‫כן, בקשר לזה…‬
‫נראה לי…‬
‫אריק.‬ ‫-כן.‬
‫אני צריכה אותך כאן.‬ ‫-כמובן.‬
‫תראה מי הופיעה. זאת דב.‬
‫מה?‬ ‫-אל תדאג. אני אתעלם ממנה.‬
‫חייבת לסיים.‬
‫בסדר.‬
‫- היום ה-28 -‬
‫היי, נינו. עדיין לא מצאתי את השרטוטים.‬
‫נוכל לעבוד על הצנרת החדשה.‬ ‫נתחיל מהסרת צינורות ישנים ורקובים.‬
‫עכשיו, תתפור.‬
‫לחפור? בתוך מה? רגע, כלומר אני?‬
‫כן, אתה תעזור עכשיו.‬ ‫אני מחזיק. אתה מקבל את החלק הכיפי.‬
‫ניסור.‬ ‫-ניסור זה החלק הכיפי. כן, בטח.‬
‫קדימה.‬ ‫-אני רק… טוב. בסדר.‬
‫טוב.‬ ‫-כאן?‬
‫כן.‬
‫אז, פרנצ'סקה היא גיסתך, נכון?‬
‫הנישואים שלך, או…‬ ‫-לא, לא אני.‬
‫היא הייתה נשואה לאחי, אלסנדרו.‬
‫הוא נפטר לפני חמש שנים. התקף לב.‬
‫לגמרי משום מקום.‬
‫אני מצטער כל כך. אני יודע איך זה. אצלי…‬
‫אשתי מתה לפני שלוש שנים.‬ ‫לא כיף להיות חלק מהמועדון הזה.‬
‫אתה יודע,‬
‫אתה רווק… פרנצ'סקה רווקה…‬
‫חשבתי שהיא וברנרדו…‬
‫ברנרדו? כל מה שאני יודע‬ ‫זה שאף אחד לא נגע בליבה מאז אלסנדרו.‬
‫זה מסקרן, אבל אני לא מחפש.‬
‫מחפש מה?‬
‫אה, פרנצ'סקה.‬
‫גברתי ראשת העיר.‬ ‫הגעת בזמן כדי להציל אותי מזה.‬
‫לא יודעת, זה נראה מהנה.‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫אוליביה קוראת לי.‬
‫לא, היא לא.‬
‫הנה, תן לי לעזור.‬
‫לא, את לבושה…‬
‫אז? ג'ינג'ר רוג'רס עשתה‬ ‫כל מה שפרד אסטר עשה,‬
‫אבל הפוך ובעקבים, נכון?‬
‫טוב, גברתי ראשת העיר, בואו נרקוד.‬ ‫תראי לי את היכולות שלך.‬
‫יש לי וידוי.‬ ‫אני לא בן אדם של "עשה זאת בעצמך".‬
‫אני אעזור לך.‬
‫נתקעתי פעם בארובה שלנו כשניסיתי לגרש סנאי.‬
‫וזה היה היום שבו ליז הבינה שסנטה לא אמיתי,‬
‫כי אם אבא לא יכול להיכנס מבעד לארובה,‬ ‫איך סנטה יכול?‬
‫בחיי. אוי ואבוי, רגע.‬
‫הנה, אני אעזור לך. נכון.‬ ‫-מגעיל!‬
‫תודה.‬ ‫-אנחנו ממש צמד רקדנים, מה?‬
‫אלוהים. סגרתי את המים.‬ ‫בטח נשארו קצת בצינור.‬
‫אני ממש מצטער, פרנצ'סקה.‬
‫סליחה.‬
‫ברצינות? אתה מעמיד למכירה את הווילה‬ ‫אחרי כל מה שדיברנו עליו?‬
‫לא, אני פשוט…‬ ‫הסתכלתי על נכסים דומים באזור.‬
‫הנה. ההשקעות נפרעו.‬
‫צ'ק על כל מה שאני חייבת לך‬ ‫אחרי הורדת המיסים. רואה?‬
‫אני מכירה את המילה של המבוגרים.‬
‫תודה, ליב. אבל תראי, אני חושב…‬ ‫-אני חושבת שהגיע הזמן שתלך.‬
‫בקושי עבר חודש. אני יכול להישאר עוד קצת.‬
‫אבא, באת כדי לשכנע אותי לעזוב.‬
‫וכשלא הצלחת,‬
‫יצאת לקמפיין מוזר‬ ‫כדי לשכנע אותי לנסות למכור אותו.‬
‫כי ברגע שזה יסתיים, מה תעשי?‬ ‫איך תפרנסי את עצמך?‬
‫אבות-באטמן דואגים.‬
‫אני אמצא פתרון.‬
‫מה את שותלת?‬ ‫-כאן יש לבנדר.‬
‫וכל זה יהיה רוזמרין,‬
‫כי הם אכילים וידידותיים למאביקים.‬
‫רוצה עזרה?‬
‫תקשיבי, חשבתי…‬ ‫-אתה יכול לא לדבר?‬
‫בבקשה?‬
‫לרגע.‬
‫אפשר פשוט‬
‫להתמקד בגינון?‬
‫"ואני רוצה ללכת לישון‬
‫"שתיתי קצת לפני שעה‬
‫"וזה עלה לי ישר לראש‬
‫"לאן שלא אפנה‬
‫"ביבשה, בימים או בקצף הגלים‬
‫תמיד תשמע אותי שר את השיר הזה‬
‫"תראה לי את הדרך‬ ‫תראה לי את הדרך הביתה"‬
‫כן!‬ ‫-אלוהים.‬
‫מזמן לא שרתי את השיר הזה.‬
‫ייתכן שאת צודקת. ייתכן שנשארתי יותר מדי.‬
‫אבל אם התקופה שלי‬ ‫כאן באיטליה מתקרבת לסיומה,‬
‫אוכל לוותר לערב אחד‬ ‫על שיחות עבודה בזום ועל פיצות קפואות.‬
‫כדאי שנצא לארוחת ערב.‬
‫אתה ואני?‬
‫טוב, אני מניח שמלטזה כבר שבעה, אז…‬
‫אני אשמח.‬
‫בסדר.‬
‫זה המקום.‬
‫טוב.‬
‫ברוכים הבאים.‬ ‫-תודה.‬
‫מושלם, תודה.‬
‫ערב טוב. ברוכים הבאים למסעדה שלי.‬
‫דונטה, שולחן האח"מים ליד המטבח‬ ‫עבור האורחים המיוחדים שלי.‬
‫בטח, בואו אחריי.‬
‫יחס של אח"מים.‬
‫בסדר.‬ ‫-יופי של תרגיל על אבא שלי, ג'ו.‬
‫מאחר שאת לא מוכנה לשתות איתי קפה,‬ ‫עליי לעשות מאמצים יוצאי דופן. בבקשה.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫זה יין "ברונלו די מונטלצ'ינו" מקומי.‬
‫אז, אריק, שמעתי שגם אתה בעסקי המסעדנות.‬
‫זה נכון?‬ ‫-כן, לא ממש ככה. אני מייעץ.‬
‫מייעץ? מה זה אומר?‬
‫אני מייעץ ללקוחות מתחום המסעדנות‬ ‫איך לשפר את תפעול העסק.‬
‫כל מה שקשור לתקציבים, תפריטים חדשים, ועד…‬
‫בבקשה, זה רק אומר‬ ‫שהוא לא מבשל כשהוא אמור לבשל.‬
‫כאן יש לנו מנה ראשונה‬ ‫של מלטליאטי עם פטריות פורצ'יני.‬
‫מנה ייחודית לאזור. תיהנו.‬ ‫-ואו. תודה.‬
‫אתה מהאזור, ג'ובאני?‬
‫גדלתי ברומא, אבל יש לי משפחה במונטצארה.‬
‫לכן פתחת כאן את המסעדה שלך?‬ ‫-היא סוף כל סוף סקרנית לגביי.‬
‫סתם מנהלת שיחה מנומסת במרחב צפוף.‬
‫הייתי סו-שף ברומא,‬
‫אבל תמיד חלמתי על מסעדה משלי,‬
‫מקום שבו אוכל להציע‬ ‫מנות שמבוססות על מתכוני משפחתי.‬
‫הפסטה הזאת קלילה במיוחד, אבל עומק הטעם.‬
‫אני מרגיש טעם‬ ‫של דגי אנשובי מומסים בשמן הזית?‬
‫חוש טעם מרשים.‬ ‫-עדיין יש לך את זה, אבא.‬
‫שיהיה בתיאבון.‬
‫תודה.‬
‫המנה העיקרית הערב היא דג לברק טרי‬
‫במילוי עשבי תיבול ואפוי בבצק מלח.‬
‫תודה, פאביו.‬
‫אני מכיר את הטכניקות, אבל לא מבין‬ ‫איך השגת טעמים כאלה. אני בהלם.‬
‫או בגן עדן, לא יכול להחליט.‬
‫למה שלא תקפוץ לבקר‬ ‫בין הגשת הצהריים לבין הגשת ארוחת הערב?‬
‫אוכל להראות לך תחבולות מהמטבח הטוסקני.‬
‫נשמע נהדר.‬ ‫-יופי.‬
‫טעים. תודה.‬
‫להתראות.‬ ‫-צ'או.‬
‫זה היה נהדר.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫טוב.‬
‫כל זה חלק מאסטרטגיית הקסם שלך?‬
‫למה, זה מצליח סוף כל סוף?‬
‫אני אעדכן אותך.‬
‫כל החבורה כאן? חבר'ה, תיכנסו. קדימה.‬
‫אז מה מקרה החירום?‬
‫ליב ואני אכלנו‬ ‫ארוחה נהדרת בטראטוריה רוזדה.‬
‫ברכותיי, טעמת פסטה אמיתית.‬
‫אפשר ללכת עכשיו?‬ ‫-לא, עדיין לא.‬
‫הבנתי שהשיפוץ הזה‬ ‫מזכיר לי לקוחות שעבדתי איתם.‬
‫זוג שפים שרכשו בית ישן בקולומבוס.‬
‫לאן אתה חותר, אבא?‬
‫הם שדרגו לגמרי את המטבח שלהם,‬ ‫שבו הם עכשיו מלמדים בישול.‬
‫אתה מציע לעשות משהו דומה בווילה הזאת?‬
‫זה אפשרי בכלל?‬
‫לא, זה לא.‬ ‫-רגע, תקשיבו עד הסוף.‬
‫אז במקום לזרוק את המיקרוגל העלוב של מריו,‬
‫נבנה מטבח מסחרי שלם,‬
‫החל מתנור הלבנים.‬
‫אבל מי ילמד?‬
‫בטח לא אמריקאים. בחייך.‬
‫נגייס שפים מקומיים.‬ ‫נהפוך את המקום לדבר האמיתי.‬
‫אני יכול לעזור בגיוסים.‬ ‫אני עוסק בזה המון בעבודה.‬
‫שפים מקומיים. אוכל מקומי.‬ ‫בית ספר לבישול ימשוך הרבה תיירים.‬
‫כן. להראות כמה מונטצארה מיוחדת‬ ‫דרך המטבח שלנו.‬
‫בסדר. אני מתחברת לזה.‬
‫לשיעורי בישול נדרש היתר לשינוי הייעוד.‬
‫ואת ההיתרים האלה קשה מאוד להשיג.‬
‫כאן אתה נכנס לתמונה, ברנרדו.‬ ‫אתה הנשק הסודי שלנו.‬
‫יש לך השפעה גדולה במשרד ההיתרים.‬
‫עוד נראה.‬
‫- היום ה-31 -‬
‫אזור שטיפת הכלים ימוקם כאן,‬ ‫במקום מוסתר מאזורי ההכנה והאכילה.‬
‫יהיה לנו מקרר עם דלת כפולה, מקפיא נפרד,‬
‫כאן יהיו כיריים גז,‬ ‫ולידם שני כיריים חשמליים.‬
‫אני אוהב את זה.‬ ‫-תודה.‬
‫זה נהדר, אבל זה הכרחי?‬ ‫אני לא חושבת שיש לי כסף בשביל כל זה.‬
‫יש לי הון משלי.‬
‫כסף שחסכתי בשביל…‬ ‫האמת, אין לי מושג בשביל מה,‬
‫אבל עכשיו נראה שהוא נועד‬ ‫למוצרי חשמל איטלקיים מהשורה הראשונה.‬
‫אני לא אפטר ממך בחיים, נכון?‬
‫אני עדיין יכול ללכת.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא מתמצאת במטבחים מסחריים.‬ ‫אני זקוקה לך.‬
‫לא לצמיתות. רק עוד קצת.‬
‫לא הכנתי פסטה מזמן.‬ ‫השתמשתי בדברים שמגיעים בתוך קופסה.‬
‫לא, אל תגיד את זה. בחייך, זה מזעזע.‬
‫שום אוכל טוב לא מגיע בקרטון.‬
‫כן, אני יודע. בעבר נהגתי להכין הכול בעצמי.‬
‫אוליביה ואשתי, מיה, בילו איתי במטבח.‬
‫ערכנו ארוחות ערב ענקיות,‬
‫ואוליביה הדביקה לעצמה שפם חמוד‬
‫וכתבה תפריט על הלוח. המארחת הקטנה שלנו.‬
‫אתם כבר לא עושים את זה?‬ ‫-לא.‬
‫אוליביה כבר עברה את שלב השפם.‬ ‫-הבנתי.‬
‫ואתה יודע, החיים השתנו כש…‬
‫כשגילינו שלמיה יש סרטן.‬
‫איבדתי את האושר שמצאתי בבישול.‬
‫איך ההרגשה לבשל עכשיו?‬
‫אני מרגיש שאני במקום שבו אני אמור להיות.‬ ‫-ובכן, ברוך שובך הביתה, אריק.‬
‫תודה, גבר.‬
‫התוכניות לגבי הווילה השתנו.‬
‫אנחנו בונים מטבח מסחרי‬ ‫בתקווה ללמד שיעורי בישול.‬
‫אולי תרצה ללמד שם?‬ ‫-באמת?‬
‫אוליביה ביקשה שאלמד?‬
‫טוב… היא אוהבת את הרעיון‬ ‫של שיתוף ידע מצד אנשי המקום.‬
‫מעולה. תרשום אותי.‬
‫נהדר.‬
‫היי, מה עם זה?‬
‫משעמם.‬
‫אז, ג'ו, הבחור הזה מחבב אותך.‬
‫מכוער. הלאה.‬
‫ג'ו או האריח?‬
‫בחייך, הוא בחור טוב. הוא מוכשר. אדיב.‬
‫יותר טוב מהחבר הקודם שלך, פריזבי בראד.‬
‫זה לגמרי בסדר‬
‫לשאוף להיות שחקן פריזבי מקצועי.‬
‫בטח. מה הוא עושה עכשיו?‬
‫שואף להיות שחקן פריזבי מקצועי.‬
‫בבקשה.‬
‫כן! זהו זה.‬ ‫מתאים לחלוטין לאווירה של הווילה.‬
‫מודרני אבל מסורתי.‬ ‫-זה מה שגם אני חשבתי.‬
‫אני אפרוש בשיא. אני זז.‬
‫יש לך כישרון טבעי לזה, אוליביה.‬ ‫עיצוב וזרימה. נשמה.‬
‫תודה. זה נחמד מאוד מצידך.‬
‫אני לא מנסה להיות נחמד.‬ ‫חשבת ללמוד את זה ברצינות?‬
‫לא, לא חשבתי על זה.‬
‫עד עכשיו.‬
‫יש לי חבר שהוא מעצב מוכשר ברומא.‬
‫כן, הוא מגייס מתמחים. אם את מעוניינת.‬
‫אני לא יודעת. אני מעוניינת?‬
‫אולי. כן, אולי אני כן.‬
‫אתה יודע, בשנים האחרונות‬ ‫הרגשתי קצת חסרת כיוון.‬
‫כאילו שאני מנסה להבין‬ ‫מה לעשות עם החיים שלי.‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫רק עכשיו שכנעתי את אבא שלי לגבי הווילה.‬
‫זה לא ייראה כאילו אני בורחת?‬
‫אם יש ספק, תשוטי הרחק.‬
‫תובנות הגלישה של נינו?‬ ‫-כן!‬
‫אתה מתכוון לתפוס את הגל?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫אני אחשוב על זה, בסדר?‬
‫בלי למהר. תודיעי לי.‬
‫תגיד, "שולחן לשניים, בבקשה".‬
‫און טאבולו פר דואה, פר פבורה.‬
‫ג'וליאנו מונטלדו…‬
‫הוא היה גבר יפהפה.‬
‫בוקר טוב, גבירותיי.‬
‫יום יפה היום.‬
‫אני עדיין לא מבין.‬
‫תחנות חשמל לכל אורך‬ ‫הכבישים ההיסטוריים שלנו?‬
‫דיברנו על זה.‬
‫התיירים הם אלה שמבקשים עמדות טעינה.‬
‫כל הרכבים להשכרה עוברים לחשמל.‬
‫התושב האמריקאי שלנו!‬
‫אריק, באת כדי לטפל בעניין דחוף?‬
‫כן. כן, דחוף מאוד…‬
‫אני מתנצל…‬
‫אני זקוק לעזרתה של ראשת העיר.‬
‫מטאו יוכל להשיב‬ ‫על כל שאלה נוספת שיש לכם, רבותיי.‬
‫תודה.‬
‫בבקשה.‬
‫המחבוא הכי טוב בעירייה.‬
‫נחכה שהם ילכו‬ ‫ובינתיים נחפש את השרטוטים הישנים.‬
‫אשאיר את הדלת פתוחה.‬ ‫-כן.‬
‫אז להיות ראשת עיר כאן, זה בטח לא קל.‬
‫אנחנו זן נדיר באיטליה,‬
‫מה שמקשה הרבה יותר ליישם את האג'נדה שלי.‬
‫אז למה להיות ראשת עיר?‬
‫בעלי המנוח, אלסנדרו, היה ראש העיר.‬
‫לפני שנים רבות.‬
‫זה הוא?‬
‫לא לפני כל כך הרבה שנים.‬
‫ספרי לי על אלסנדרו.‬
‫הוא היה אדיב. חברותי.‬
‫עקשן.‬
‫תמיד הלכנו לאיבוד בגללו,‬ ‫והוא סירב לבקש הוראות הגעה.‬
‫זה קטע של כל הגברים בעולם.‬
‫אנחנו מוכנים ליפול מצוק‬ ‫לפני שנודה בטעותנו.‬
‫והוא היה רקדן מצוין.‬ ‫-זה לא קטע של הגברים בעולם.‬
‫אין סיכוי שתראי אותי על רחבת הריקודים.‬
‫אחרי שהוא הלך לעולמו,‬ ‫אנשים עודדו אותי לקחת את מקומו,‬
‫אבל אתה יודע,‬ ‫יש יותר מדי פוליטיקה בפוליטיקה.‬
‫כן. מה שינה את דעתך?‬
‫נמאס לי לחכות שמישהו יתערב‬ ‫כדי להציל את מונטצארה.‬
‫אני מודה שבהתחלה, כל הזמן תהיתי,‬
‫"למה ראשת העיר‬ ‫מתעקשת לשלוט בכל פרט קטן בשיפוץ הווילה?"‬
‫לא התעקשתי לשלוט בכל פרט.‬
‫בסדר, התעקשתי לשלוט בכל פרט.‬
‫אבל רק כי אני צריכה‬ ‫שהכול יתנהל באופן מושלם.‬
‫כי את אוהבת את העיירה הזאת.‬ ‫-אני חוששת לגבי העיירה הזאת.‬
‫אנחנו כמעט מרוששים. אבל אתה יודע מה?‬
‫כל דבר ששווה לאהוב, שווה להילחם למענו.‬
‫כן.‬
‫ומה עם אימא של אוליביה?‬
‫מיה. כן, היא…‬
‫היא הייתה מיוחדת במינה.‬
‫מהרגע שפגשתי אותה, מצאתי את עצמי‬ ‫עושה דברים שלא יכולתי לדמיין.‬
‫כמו לאכול צימוקים.‬
‫סיפור האהבה שלכם הוא סביב צימוקים?‬ ‫-תמיד שנאתי אותם.‬
‫בדייט הראשון החלטנו‬ ‫שאנחנו רוצים לצאת לטיול ברגל.‬
‫נפגשנו אצלה לארוחת בוקר,‬ ‫והיא הכינה שיבולת שועל עם צימוקים.‬
‫ואיכשהו, אכלתי הכול.‬
‫הדרך לאהבת אמת איננה חלקה לעולם.‬
‫לא. הדרך שלי הייתה מרוצפת בצימוקים.‬
‫היא ידעה שאתה באמת אוהב אותה.‬ ‫-היא הייתה הצימוק לקיומי.‬
‫לא.‬ ‫-זה משחק מילים מצרפתית.‬
‫"סיבת הקיום".‬ ‫-אני מבינה. זה פשוט נורא.‬
‫אני יודע. היי, אני חושב שמצאתי.‬
‫גרקו?‬ ‫-כן.‬
‫כן, הוא היה האדריכל.‬
‫הנה. לאוני. תראי את זה.‬
‫בבקשה שזה יהיה נכון. בבקשה.‬
‫כן!‬
‫רואה? ידעתי. תראי,‬ ‫במקור היה בווילה מטבח מרווח.‬
‫את יודעת, אני כמעט מרגיש‬ ‫שבית הספר לבישול נועד להיות.‬
‫אם נצליח לקבל היתר לשינוי הייעוד.‬ ‫ברנרדו די נעלם לאחרונה.‬
‫באמת? אני אטפל בזה.‬
‫תודה.‬
‫שאלתי את עצמי,‬
‫יש עוד בתים תמורת אירו אחד‬ ‫שמשמשים גם בתור עסק?‬
‫כן, יש אחד בקוסארי. טירה טוסקנה ישנה.‬
‫היא עברה מהפך,‬ ‫ועכשיו היא מלון בוטיק יוקרתי.‬
‫אפשר ללכת לראות?‬ ‫-ניפגש מחר בבוקר?‬
‫יש לנו דייט.‬
‫באמת?‬
‫זה מה שאומרים באמריקה.‬
‫אנשים אומרים את זה.‬ ‫אומרים את זה כל הזמן. כן.‬
‫בסדר. אז יש לנו דייט.‬
‫שלום, גבירותיי.‬
‫אני אריק פילד.‬
‫הוא מדבר איטלקית!‬ ‫-גרוע.‬
‫רומא לא נבנתה ביום אחד.‬
‫באתי להתייעץ איתכן.‬ ‫אתן מתמצאות בכל מה שקורה כאן.‬
‫זה נכון.‬ ‫-אנטוניה!‬
‫אבל זאת האמת, והוא משתדל.‬
‫מה אתה צריך, בחור צעיר?‬
‫אני יוצא לפיקניק.‬
‫עם פרנצ'סקה?‬
‫קלטתי את זה עוד מהיום הראשון.‬
‫תשלמי, אחותי. ניצחתי בהתערבות.‬
‫קדימה, תשלמי!‬
‫נוכלת.‬
‫טוב, אז…‬
‫מה ראשת העיר אוהבת?‬
‫היא אוהבת פרושוטו די צ'ינטה.‬
‫וגם קצת גוטה.‬
‫גוטה, בסדר.‬
‫תמצא גבינת קפרינו דל מארמה מתוצרת האזור.‬ ‫רק המקומיים מכירים אותה.‬
‫זה ירשים אותה מאוד.‬
‫כאילו שהוא יזכור את כל זה.‬ ‫לגברים יש זיכרון גרוע.‬
‫בגלל המוח הקטן בהרבה שלהם.‬
‫נכתוב לך רשימה.‬
‫טוב, נראה לי שהבנתי את הכוונה.‬
‫תצטרך גם את זה.‬
‫זה מושלם. תודה.‬
‫ובכן, אלה הצבעים שאושרו‬ ‫לשימור הבתים ההיסטוריים במונטצארה.‬
‫בסדר.‬
‫אני חושבת שאני אוהבת את הגוון הזה.‬ ‫-זה?‬
‫כן, הוא נעים ועשיר. בוא נלך על זה.‬
‫בחירה טובה. בחירה טובה מאוד.‬
‫נינו, לגבי ההתמחות, אני חושבת‬ ‫שאני רוצה לשוט הרחק… ולהגיש מועמדות.‬
‫מעולה, אוליביה. אני אחבר ביניכם.‬
‫אתה יודע, ה…‬ ‫הגל הזה סוף כל סוף מרגיש נכון.‬
‫סיפרת על זה לאבא שלך?‬
‫לא. איפה הוא, דרך אגב?‬
‫אין לי מושג. הוא יצא מוקדם היום.‬
‫וקיה סטרגה נתנה לי השראה.‬
‫מזל שהיא לא רואה אותנו עכשיו. היא קנאית.‬
‫מתי נצטרך לחזור?‬
‫התעקשתי לשלוט בכל פרט בלו"ז שלי‬ ‫והוספתי פגישות מזויפות במהלך כל הצהריים.‬
‫כל הכבוד, גברתי ראשת העיר.‬
‫ואו, המקום הזה מציב רף גבוה.‬
‫בוא, אני אקנה לך קפה יקר מדי עם נוף.‬
‫אני אוהב את העיצוב בברזל מחושל.‬ ‫זה נראה יפה.‬
‫סליחה, אני מתנצל.‬ ‫אנחנו סגורים היום בגלל אירוע פרטי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫אנחנו נראה את המלון הזה היום.‬ ‫-רכבנו על האופניים כל הדרך לכאן.‬
‫קדימה. פשוט…‬
‫תודה.‬ ‫-סליחה. לאן אתם הולכים?‬
‫אני יכול להתרגל לזה.‬ ‫-אתה יכול תמורת 1,000 אירו ללילה.‬
‫סליחה!‬
‫סליחה.‬ ‫-כאן. מהר.‬
‫אפשר לעזור?‬
‫אוי, סליחה.‬
‫שם למטה. מהר.‬
‫האירוע הפרטי. סט צילומים כלשהו.‬
‫היי, בואי נשתלב.‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫אלה נראים איטלקיים. מה דעתך? כן.‬
‫בואי נעמוד מאחוריהם. כן.‬
‫הו, כן!‬
‫מרצ'לו!‬
‫בחיי!‬
‫היי. בואי.‬
‫הוא שם למעלה. קדימה.‬
‫תראה, הקפה היקר שלנו עם נוף.‬
‫טעים.‬ ‫-תודה.‬
‫סליחה.‬
‫תודה על הסיור!‬ ‫-אתה תיראה מגניב באלה.‬
‫אני יכול להתרגל ל"איל דולצ'ה פאר נינטה".‬
‫זה מה שקורה פה?‬
‫אני חושב. זה הזמן המושלם‬ ‫לשפר את הכישורים שלנו.‬
‫בסדר. קדימה, המאמן.‬
‫קיוויתי שתוכלי לאמן אותי. אני האמריקאי.‬
‫בסדר.‬
‫בוא נראה אם אני זוכרת.‬
‫קודם כול נרגעים.‬
‫ואז נשענים לאחור.‬
‫בסדר.‬
‫כן. המשימה הושלמה. מה עכשיו?‬
‫אנחנו חיים את הרגע. בלי הסחות דעת. נרגעים.‬
‫אני הכי גרועה שיש בלהירגע.‬
‫אני אולי השני הכי גרוע.‬
‫אני גאה בנו.‬
‫לא חווינו תקלות היום.‬
‫לא נפלנו זה על זה,‬ ‫או חטפנו זרם מים בפרצוף.‬
‫יש לנו את כל אחר הצהריים.‬ ‫מספיק זמן להסתבך בצרות.‬
‫על אילו צרות חשבת?‬
‫יש לי כמה רעיונות.‬
‫זה מהמשרד שלי. מטאו?‬
‫כן.‬
‫לא. אני אגיע מייד, כן.‬
‫ביי.‬
‫זה הצוות של האחראי המחוזי.‬
‫הם רוצים סקירה נוספת‬ ‫לגבי היוזמות החדשות שלי.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫בסדר.‬
‫תקשיב… לגבי היום…‬
‫כן, נכון. את מתכוונת לרגע ההוא.‬
‫כן… טוב, אנחנו בהחלט צריכים…‬
‫לא להיכנס לזה.‬
‫כראשת העיר, אני אחראית‬ ‫על הבית תמורת אירו שלך.‬
‫טכנית, זה הבית תמורת אירו של אוליביה.‬
‫זה עדיין ניגוד אינטרסים.‬ ‫-הבנתי.‬
‫והחיים שלי מסובכים מספיק.‬ ‫אנחנו צריכים לשמור על זה מקצועי.‬
‫כן, אנחנו נהיה שני אנשי מקצוע מקצועיים.‬
‫אנשי מקצוע.‬ ‫-כן.‬
‫תראה אותנו, בוגרים כל כך.‬ ‫-ובכן…‬
‫אני ממש צריכה ללכת.‬
‫כן, כמובן.‬ ‫-כן.‬
‫חשבתי שאת… עדיין אין לי…‬ ‫-זה… זה בסדר. הכול טוב.‬
‫אני… בסדר.‬ ‫-פשוט… צ'או.‬
‫צ'או.‬ ‫-להתראות.‬
‫היי!‬
‫היי. תהיתי איפה היית כל היום.‬
‫כן, פשוט… כן.‬
‫יצאת לדייט?‬ ‫-מה? לא.‬
‫לא דייט, לא.‬
‫אבל יצאת בכלל לדייטים? כלומר, כשהיית בבית?‬
‫לא. כן, לא. אני לא…‬ ‫אני לא יודע מה להגיד לך כרגע.‬
‫יצאת או לא?‬
‫בסדר. כן. זולה סידרה לי כמה דייטים,‬ ‫אבל לא היו ניצוצות.‬
‫והאפליקציות מפחידות אותי.‬
‫כן, ברוך הבא למועדון.‬ ‫-כן.‬
‫אתה בטוח לגמרי שזה לא היה דייט?‬
‫כי קיבלתי תחושה של דייט.‬ ‫-זה היה עסקי לגמרי.‬
‫חוץ מזה, אני חושב שהיא בכלל עם ברנרדו, אז…‬
‫מה איתך? מה עשית היום?‬
‫צבעתי מבחוץ את התריסים.‬
‫זה הכול, שום דבר אחר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני אחזור לזה.‬
‫תראה את זה…‬
‫הגרף הזה מראה איך מיזמי הקיימות שלי‬ ‫יוכלו להחזיר את העלויות שלהם בסופו של דבר.‬
‫פרנצ'סקה, יש לך את זה.‬
‫גראפה?‬
‫מטאו!‬
‫לא כל אירוע הוא תירוץ לגראפה.‬
‫היי, פרנצ'סקה.‬ ‫-ברנרדו.‬
‫תודה.‬ ‫-היי.‬
‫קפצתי לביקור, אבל היית בחוץ.‬ ‫זה לא אופייני לך.‬
‫הייתי בביקור עבודה.‬
‫מה קורה עם ההיתר‬ ‫לשינוי הייעוד עבור הווילה של פילד?‬
‫אריק אומר שהוא לא ראה אותך.‬
‫הוא היה… ביקור העבודה שלך?‬
‫אוליביה לא תוכל לבקש רישיון מסחרי‬
‫עד שההיתר יוסדר.‬
‫אבל הבית של מריו עוד לא קיבל אישור רשמי‬ ‫להיכלל ברשימת הבתים תמורת אירו.‬
‫ועכשיו הרעיון המגוחך לפתוח בית ספר לבישול.‬
‫למה שמישהו יבוא הנה כדי לבשל?‬
‫מונטצארה יכולה להיות הרבה יותר משנדמה לך.‬
‫הלוואי שהיית רואה את זה.‬
‫אז תשכנעי אותי.‬
‫ארוחת ערב?‬
‫אני לא יכולה. אני צריכה לעבוד כל הלילה.‬
‫נוכל… לאכול ג'לטו השבוע?‬
‫מתי שתרצי.‬
‫צ'או.‬ ‫-צ'או.‬
‫לא אמרתי את זה.‬
‫אני מטורפת לדעתך?‬ ‫-תקשיבי…‬
‫תגיד שזו דעתך.‬ ‫-לא. אבל…‬
‫אין משהו טוב בנטפליקס הערב?‬
‫דונטה ואני תכננו לשתות יחד כוס יין, אבל…‬
‫בדיוק התכוונתי לשתות יין. רוצה להצטרף?‬
‫בטח.‬
‫בואי.‬
‫אם אתה מנסה לחטוף אותי,‬
‫כדאי שתדע שכילדה‬ ‫זכיתי באליפות החגורות השחורות בדוג'ו שלי.‬
‫אז…‬ ‫-אני לא חוטף אותך.‬
‫אבל טוב לדעת על החגורה השחורה.‬ ‫אני אקפיד להיזהר.‬
‫זה יפהפה.‬
‫לפעמים אני עדיין לא מאמינה.‬
‫שאני גרה כאן עכשיו באיטליה.‬
‫מונטצארה היא מקום קסום.‬
‫אני אתגעגע אליה אם אעבור לרומא.‬
‫מה יש ברומא?‬
‫אני יכולה לסמוך עליך?‬
‫כמובן. אני אמין מאוד.‬ ‫זה חלק מאסטרטגיית הקסם שלי.‬
‫יש לי ריאיון להתמחות בעיצוב פנים.‬
‫אוליביה! נפלא!‬
‫אני לא בטוחה שאבא שלי יתלהב כמוך.‬
‫זה כאילו התפקיד שלו‬ ‫הוא להתנגד לבחירות שלי בחיים.‬
‫באמת? נראה שאתם קרובים.‬
‫היינו פעם. כשהייתי צעירה יותר.‬
‫אבל…‬
‫לא יודעת. יש רגעים‬ ‫בהם אני חושבת שנוכל להיות קרובים שוב.‬
‫אני כמעט בת 25.‬ ‫למה שיהיה לי אכפת מה הוא חושב?‬
‫כי את אוהבת אותו.‬
‫כן.‬
‫זה ימצא חן בעינייך. זה ממש מגניב.‬
‫מתוך השרטוטים המקוריים של גרקו.‬ ‫מקום לאחסון עצי הסקה לתנור.‬
‫כל הכבוד, גרקו. רעיון נהדר.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫לאט. בואו הנה.‬
‫סוף כל סוף הוא הגיע.‬ ‫-תניחו את זה שם.‬
‫קדימה. בואי נתקין אותו.‬
‫לא, זה מקרר חדש וסקסי,‬
‫אבל אני לא יכולה לעזור היום.‬ ‫אני נוסעת לרומא.‬
‫רומא? זה לא חלק מלוח הזמנים להיום.‬
‫לא, אני פוגשת ידידה ותיקה מהקולג'.‬
‫ברומא.‬
‫תחזרי הערב? חשבתי שאולי נאכל משהו…‬
‫אני נשארת לישון שם. אבל נתראה בקרוב.‬
‫אוליביה…‬ ‫-ביי!‬
‫כן, תשמרי על עצמך.‬ ‫-כן.‬
‫הנה.‬
‫היי, גברתי ראשת העיר.‬
‫היי.‬ ‫-לא ראיתי אותך מזמן.‬
‫התגעגענו לשליטה שלך בפרטים הקטנים.‬ ‫-אני בספק.‬
‫אתה מבשל עם ג'ו היום?‬
‫כן. את? ארוחת צהריים מאוחרת?‬ ‫-לא במסגרת העבודה.‬
‫אני מנסה לתרגל את "המתיקות שבחוסר המעש".‬
‫כתבתי סדר יום בטלפון שלי.‬
‫טוב, זה מנוגד למטרה.‬
‫אבל כמאמן שלך, אני מעריך את המאמץ. אחרייך.‬
‫תודה.‬
‫בתיאבון.‬ ‫-תודה.‬
‫צ'או, פרנצ'סקה, תודה רבה.‬ ‫-עד הפעם הבאה.‬
‫צ'או.‬ ‫-ובכן?‬
‫לא הסתכלתי בטלפון שלי אפילו פעם אחת.‬ ‫הארוחה הזו ממש היממה אותי.‬
‫אני שמח שנהנית. הכנו אותה במיוחד עבורך.‬
‫לא, האדון מצטנע. הוא הכין הכול בעצמו.‬
‫כל הכבוד. הכול היה מעולה.‬
‫תודה רבה, אני מעריך את זה.‬
‫תודה.‬
‫רוצה שאגלה לך סוד גדול?‬
‫טעמת את המוצרלה הביתית הראשונה שלי.‬ ‫אין בינינו סודות. קדימה.‬
‫אני לא יודעת לבשל.‬ ‫-איטלקייה שלא יודעת לבשל?‬
‫אני מאחסנת ספרים בתנור שלי.‬ ‫אל תספר לאף אחד. הם ישללו את האזרחות שלי.‬
‫ואת לעגת לי בגלל המיקרוגל שלי.‬
‫דיברתי מתוך ניסיון.‬
‫טוב, תודה על העזרה היום.‬
‫אני הולך. יש לי דייט קבוע עם סבתא שלי.‬ ‫-זה מקסים.‬
‫מה אתם עושים ביחד?‬ ‫-רוצה להצטרף?‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫אתה וסבתא שלך שותים יחד?‬
‫זה רק "אפריטיבו". מנהג שהבאתי מרומא.‬
‫נונה והחברות שלה דורשות את זה עכשיו.‬ ‫-נונה והחברות שלה?‬
‫הנכד שאת הכי אוהבת הגיע!‬ ‫-הנה הוא!‬
‫שלום.‬
‫הנה הוא.‬ ‫-הייתי צריך לדעת.‬
‫הבחור הנאה של סבתא!‬
‫תודה.‬
‫רק משקה אחד,‬ ‫ואז עליי לחזור להכנת ארוחת הערב.‬
‫בסדר.‬
‫אריק, גם אתה ממהר ללכת?‬
‫יש לי את כל היום.‬
‫איזה יופי.‬
‫ואנטוניה הייתה אופה מקצועית.‬
‫ואנחנו, שתי האנטוניות, עבדנו בחנות שלה.‬
‫אני הייתי האופה בה"א הידיעה.‬
‫הייתי האישה הראשונה במונטצארה‬
‫עם עסק בבעלותה.‬
‫ואו. ומה איתו היום?‬
‫הזדקנו.‬
‫הוציאו אותנו לגמלאות.‬
‫חשבתי שאתן אוהבות‬ ‫את "המתיקות שבחוסר המעש".‬
‫אני מתה משעמום.‬
‫אנחנו רוצות להיות "סבתות משפיעניות".‬
‫בטיק-טוק.‬
‫עם תיוג "יעדים". נכון?‬
‫נכון!‬
‫מה העניין? מכרסמים. שף זועם.‬
‫אני אעמוד בזה.‬
‫לא הצלחתי להירדם, אז באתי למשרד.‬
‫התכוונתי לספר לך רק ביום שני…‬ ‫-לספר לי מה?‬
‫קיבלתי הצעת עבודה מדב וולש.‬
‫ב"צלחת מושלמת".‬
‫וכמובן, נורת'סטאר ירצו לעבור איתך.‬
‫את מעוניינת?‬
‫אולי.‬
‫תראה, אני מבינה למה טסת לאיטליה,‬ ‫ואני מבינה למה נשארת.‬
‫אני מעדיפה להיות באותה יבשת‬ ‫שבה נמצא הבוס שלי. אתה חייב להודות,‬
‫לא היית ממוקד במיוחד מאז שהגעת לשם.‬
‫כן, אני מבין.‬
‫אין ספק שבחנתי מחדש‬ ‫כמה דברים מאז שאני כאן.‬
‫זולה, ברור שאני רוצה שתישארי.‬
‫אבל את צריכה לעשות מה שנכון לך.‬
‫אמרתי לדב שאני צריכה זמן לחשוב.‬
‫יופי. תעשי את זה. אני כאן.‬
‫בואי נדבר שוב לפני שתשיבי לה.‬ ‫-בסדר. תודה.‬
‫אין בעיה. תודה לך.‬
‫תגיד, "אני רוצה לנסוע לרומא".‬
‫ווריי אנדארה אה רומא.‬
‫היי!‬ ‫-היי!‬
‫מה קרה לווקיה סטרגה?‬ ‫-פנצ'ר נוסף.‬
‫אני חושב שהיא מנסה להיפרד ממני,‬ ‫ולא כל כך בעדינות.‬
‫היא עדיין מקטרת על הטיול שלי איתך.‬
‫איזו דרמה קווין.‬ ‫-כן.‬
‫אני אבקש ממטאו לתקן אותה.‬
‫זה יהיה נהדר. מה זה? שבת בסטייל קליל?‬
‫זה מראה חדש. מוצא חן בעיניי.‬ ‫-מסיבת חוף שמארגנת חברתי הוותיקה פינה.‬
‫היא תמיד מנסה‬ ‫להרחיק אותי משולחן העבודה. אני לרוב מסרבת.‬
‫אבל מישהו עזר לך להתאמן‬ ‫במתיקות שבחוסר המעש.‬
‫בדיוק.‬
‫יכול להיות שאזדקק לתמיכת המאמן שלי.‬
‫רוצה להצטרף?‬
‫פינה!‬
‫סליחה. פרנצ'סקה!‬ ‫-היי.‬
‫היי!‬ ‫-היי!‬
‫אתה בטח אריק.‬
‫כן.‬ ‫-שמעתי עליך הכול.‬
‫זה לא נכון.‬ ‫-דווקא כן. האיש עם הפיצה הקפואה.‬
‫לחיי ילדת יום ההולדת!‬
‫מזל טוב!‬ ‫-תודה.‬
‫היי, קראתי פעם על מבחן לחיים‬ ‫שמבוסס על פילוסופיה.‬
‫מה את מרגישה כשאת מביטה בים?‬
‫התשובה שלך חושפת את השקפתך על החיים.‬
‫ומה אתה מרגיש?‬
‫מה אני מרגיש?‬
‫טוב, אתה מתכנן את המסלול שלך בחיים,‬ ‫אבל אז סופה חולפת דרכו‬
‫והזרם לוקח אותך למקום אחר לגמרי.‬
‫ואתה צריך למפות את הארץ החדשה הזאת.‬
‫ועכשיו תורך.‬
‫אני רואה משהו גדול מכדי שאוכל להבין.‬
‫משהו שאני לא יכולה לשלוט בו.‬
‫לא משנה כמה גדולה תהיה הסירה שאבנה,‬ ‫או… כמה אשתדל להשתמש במצפן.‬
‫אני יכולה לטבוע בגלים,‬ ‫אבל הם יכולים להרים אותי‬
‫ולקחת אותי למקומות חדשים.‬
‫נסחפתי.‬
‫לא, מה? זה היה מדהים.‬
‫ידעתי שיהיו ריקודים.‬
‫בחיי. עבדת עליי!‬
‫שנרקוד?‬
‫אז…‬
‫לגבי העניין של שני "אנשי מקצוע מקצועיים".‬
‫אני אף פעם לא מקשיב לפוליטיקאים.‬
‫אתה לא עולה?‬
‫את וברנרדו?‬
‫ברנרדו?‬ ‫-כן.‬
‫הוא רק ידיד.‬
‫הוא אמר משהו אחר?‬
‫טוב, לא בדיוק, אבל…‬ ‫-הוא כמו אח בשבילי.‬
‫זה הכול.‬
‫אז כן. אשמח לעלות.‬
‫אתה טוב בזה.‬ ‫-לא, צפיתי בצ'זארה.‬
‫בבקשה. אה, פרנצ'סקה.‬
‫יש משהו שאני צריך לדעת, וזה חשוב מאוד.‬
‫ספרים בתנור שלך? באמת?‬
‫לא שיקרתי.‬
‫אני שומרת בו את הספרים‬ ‫שאני לא רוצה שאף אחד יראה על המדף.‬
‫זה מקסים. אלוהים.‬
‫טוב.‬
‫אף פעם לא אכלתי משהו טעים כל כך.‬
‫ברור שלא. מאפים אמריקאים הם תועבה.‬
‫שמעתי ש"דאנקן דונאטס" זה טעים.‬
‫תעזבי את המזרקה.‬
‫אלה נקראים "פנפורטה".‬
‫פנפורטה.‬ ‫-בדיוק.‬
‫בזמן שחיפשתי את השרטוטים של הווילה,‬
‫תראו מה מצאתי.‬
‫לא!‬
‫תראו.‬
‫איזה יופי.‬
‫היינו צעירות כל כך.‬ ‫-אלוהים.‬
‫הגיע הזמן לשוב מהפרישה.‬
‫ללמד בבית הספר לבישול שלנו.‬
‫להפוך ל… "סבתות משפיעניות".‬
‫זה המאכל שאוליביה הכי אהבה בילדותה.‬
‫באמת? מנה בצבע בז' יכולה להיות טעימה?‬ ‫אוכל איטלקי לא צריך להיות בצבע בז'.‬
‫אני יודע שהאיטלקים לא מבשלים אותה ככה.‬
‫פשוט תטעם.‬
‫הפטוצ'יני אלפרדו הזה… לא רע.‬
‫אבל... אני אכחיש שאמרתי דבר כזה.‬
‫תן לי לנחש. פרנצ'סקה?‬
‫איך ידעת?‬ ‫-חייכת כל היום.‬
‫החיוך הזה אומר רק דבר אחד.‬
‫אהבה.‬
‫אהבה. עדיין לא החלטתי איך לספר לאוליביה.‬ ‫-לספר לי מה?‬
‫ההפתעה של אבא בימי חמישי בערב.‬
‫אריק מלמד אותי לבשל אוכל אמריקאי.‬ ‫-באמת?‬
‫שוב נסעת לרומא?‬ ‫-התקבלת להתמחות ההיא?‬
‫איזו התמחות?‬
‫אוליביה… חשבתי שהוא כבר יודע.‬
‫אני כבר יודע מה? על מה הוא מדבר?‬
‫בוא.‬
‫בוא נדבר.‬
‫היי.‬
‫מה קורה?‬
‫נסעתי לרומא כדי לפגוש קולגה של נינו.‬ ‫שמו קרלו.‬
‫הוא מעצב פנים ורוצה לגייס מתמחה.‬
‫אותי.‬
‫אני יודעת שזה נראה כאילו אני שוב בורחת.‬
‫אבל…‬ ‫-אני חושב שזה מדהים, ליב.‬
‫בסדר.‬
‫לא ציפיתי לזה.‬
‫אני חייב להוריד בפנייך את הכובע.‬ ‫למדת תוך כדי עשייה. בדיוק כפי שאמרת שתעשי.‬
‫הלוואי שהיית מרגישה בנוח לספר לי.‬
‫מתי הפסקנו?‬
‫את יודעת, להיפתח זה בפני זה.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני מניחה שאימא תמיד הייתה הדבק.‬
‫כן.‬ ‫-המתווכת בינינו.‬
‫ואז… היא נעלמה.‬
‫אז נשארנו… ללא דבק.‬
‫זו אשמתי. לא הצלחתי להבין‬ ‫איך לדבר איתך בלעדיה.‬
‫לא.‬
‫זה לא רק בגללך.‬
‫שנינו התאבלנו אחרת.‬
‫אני לא הבנתי שהתאבלת על אימא על ידי…‬
‫טוב, הייתי קורא לזה בריחה מהכול, אבל…‬
‫אולי פשוט ניסית להבין איך להתמודד?‬
‫כן. וגם…‬
‫התאבלת עליה בכך שנסגרת בתוך עצמך.‬
‫אני מצטער כל כך על הזמן שהחמצנו.‬
‫תראה, אתה כאן עכשיו. והצלחת להחזיק מעמד.‬
‫אפילו כשלא רציתי שתצליח.‬
‫כן. טוב, אם כבר אנחנו מדברים בכנות…‬
‫אתה יוצא עם פרנצ'סקה?‬ ‫-מה? איך ידעת?‬
‫באמת! חשבת שלא שמתי לב כשחזרתי מרומא‬
‫ולא ישנת כאן?‬
‫בסדר, בכנות, זה חדש. אני מבטיח…‬ ‫-אבא, תירגע.‬
‫זה לא מפריע לי.‬
‫וחוץ מזה, אני…‬ ‫אני אוהבת את פרנצ'סקה. היא אדירה.‬
‫מכ"ם העטלף שלי בטח מקולקל.‬
‫חששתי כל כך שתרגישי שאני…‬
‫לא יודע, מנסה להחליף את אימא.‬
‫אבא, אתה עדיין צעיר… יחסית.‬
‫ברור שתכיר מישהי חדשה.‬
‫זה לא הופך את מה שהיה‬ ‫בינך לבין אמא לפחות מיוחד.‬
‫מה שהיה לי עם אמא קורה פעם בחיים.‬
‫אבל נשארו לך עוד הרבה חיים.‬
‫אני יודע.‬
‫תראה אותך.‬
‫חזרת לבשל. חזרת לצאת לדייטים.‬
‫אתה שמח.‬
‫בנוסף, לא נעים לי להודות, אבל…‬ ‫אני אוהבת שאתה בסביבה.‬
‫זה ממש נחמד לשמוע.‬
‫אולי ה"קללה" הוסרה.‬
‫רגע.‬
‫מה אם תישאר באיטליה? תקשיב עד הסוף.‬
‫ההתמחות היא לשנה אחת.‬ ‫אני אצטרך מישהו שיעזור לי לנהל‬
‫את שיעורי הבישול ויעזור לג'ו במטבח.‬
‫אני מסוגל לעשות את זה?‬
‫פשוט הייתי שקוע בעסק‬ ‫במשך כל כך הרבה זמן, ש…‬
‫ועכשיו בית הספר לבישול, כלומר…‬
‫אני באמת יכול לעשות שינוי עצום כזה?‬
‫בגילי? אני לא יודע.‬
‫למה לא?‬
‫אתה יודע, כשאימא ואני חלמנו על הווילה,‬
‫היא לא נועדה רק לי ולה.‬
‫היא נועדה לשלושתנו.‬
‫היא תמיד איתנו איכשהו.‬
‫למשל כאן בגינה, פשוט… מקשיבה.‬
‫אני אוהבת את זה.‬ ‫-גם אני.‬
‫אבל אם תדבר איתה קודם,‬ ‫אל תספר לה על הקעקוע שלי.‬
‫לא, שפתיי חתומות.‬
‫טוב, נתראה ביום רביעי בשעה 14:00. להתראות.‬
‫את יוצאת עם אריק פילד.‬
‫כן, זה חדש.‬
‫אבל… לא הייתה לי הזדמנות לספר לאף אחד.‬
‫ומה לגבי שנינו?‬ ‫-אתה יודע איך אני מרגישה.‬
‫חשבתי שזה בגלל‬ ‫שאת עדיין מתאבלת על אלסנדרו.‬
‫לא חשבתי שאני רוצה מערכת יחסים.‬
‫אבל יש לנו היסטוריה. והוא עוזב…‬
‫האמת היא שאריק שוקל להישאר.‬
‫כדי לנהל את בית הספר לבישול.‬
‫בית הספר לבישול? אבל…‬
‫היו לך ספקות, אני יודעת.‬
‫ייתכן שביקשתי ממך יותר מדי.‬
‫בסופו של דבר, עשיתי את זה בעצמי…‬
‫וקיבלתי היתר לשינוי הייעוד.‬
‫תקשיב…‬
‫בשבת יתקיים טקס חשיפת הפרסקו.‬
‫היה לך חלק בהצלחה‬ ‫של הבית הראשון תמורת אירו אחד.‬
‫אני רוצה שתבוא.‬
‫להתראות.‬
‫היי. איפה דונטה?‬ ‫מוזר לא לנווט בתוך ים של כלי חרס שבורים.‬
‫סיימנו. לתמיד.‬
‫אוי, אני מצטער. באמת קיוויתי שתצליחו.‬
‫אתה יודע, אישה חכמה אמרה לי פעם,‬
‫כל דבר ששווה לאהוב, שווה להילחם למענו.‬
‫ואתם כל הזמן נלחמים זה בזה, אז…‬
‫אתה גאון.‬
‫אתה גאון, אריק.‬
‫תודה רבה.‬
‫בזהירות.‬
‫נכנסים.‬ ‫-טוב…‬
‫שימו את זה כאן, בבקשה.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫כל הארבעה שם.‬ ‫-הנה.‬
‫תודה!‬ ‫-אין בעיה.‬
‫- קוצ'ינה די מלטזה‬ ‫בית ספר לבישול ביתי -‬
‫יפה.‬ ‫-כן.‬
‫אל תגרמי לי להתחרט על השם הזה, ילדה.‬
‫גבירותיי ורבותיי… היצירה המוגמרת.‬
‫ואו, חבר'ה!‬ ‫-יפהפה!‬
‫זה נראה מדהים.‬ ‫-מה דעתך?‬
‫מדהים.‬
‫זה יפהפה, נכון?‬
‫יפהפה כל כך.‬
‫זה מחייב חגיגה.‬
‫כן.‬ ‫-כן!‬
‫היי!‬ ‫-ברנרדו, הגעת.‬
‫סליחה על האיחור. הייתי צריך‬ ‫לאסוף את שני האורחים שלנו מתחנת הרכבת.‬
‫לארי וטרייסי לונגו.‬
‫אוי לא. לא יכול להיות.‬
‫דווקא כן.‬
‫היורשים האמריקאים של מריו הזעפן,‬ ‫והבעלים החוקיים של הווילה הזאת.‬
‫היי.‬
‫טוב, הנה.‬
‫מסמכים שמוכיחים שסבתא רבתא רבתא שלי,‬
‫מריה לאוני, הגיעה ממונטצארה,‬ ‫נולדה בשישה ביולי 1867.‬
‫והעיירה מונטצארה פנתה אלינו‬ ‫לגבי האפשרות שנהיה יורשים פוטנציאליים.‬
‫כן, אנחנו פנינו. כמה פעמים. לא השבתם.‬
‫לא ידענו שזה דחוף.‬
‫אבל אז ברנרדו‬ ‫שלח לנו תמונות של הווילה אחרי השיפוץ.‬
‫מה עשית?‬
‫הזהרתי אותך, פרנצ'סקה.‬
‫לא היית צריכה "למכור"‬ ‫את הנכס הזה לפני שחלון התביעה נסגר.‬
‫אני רוצה להבין.‬ ‫לא השבתם לאינספור שיחות או אימיילים‬
‫כשהבית היה במצב של הזנחה.‬
‫ועכשיו כשהוא משופץ לגמרי, אתם מעוניינים.‬
‫בסדר, בטח. שיהיה.‬
‫זה לא הופך את הווילה לפחות שלנו.‬ ‫כבר שכרנו עורך דין.‬
‫אלוהים, יש כאן בריכה?‬
‫אבא.‬
‫בואו פשוט ניקח רגע לנשום, בסדר?‬ ‫-כן, מר וגברת לונגו.‬
‫אשכן אתכם במלון על חשבון מונטצארה‬ ‫בזמן שאאמת את כל הניירת שלכם.‬
‫בואו נלך. קדימה.‬
‫אני מבטיחה שאמצא פתרון.‬ ‫-כן.‬
‫סבתא רבתא רבתא של מריו‬ ‫הייתה מריה לאוני, נולדה ב-1867.‬
‫זה הופך את לארי לונגו‬ ‫לקרוב המשפחה הקרוב ביותר.‬
‫אז קרובי המשפחה באיטליה‬
‫לא היו מורשים לתרום את השטח.‬
‫זה לא נראה טוב. לא טוב בכלל.‬
‫בחייך, לא עכשיו.‬
‫לא עכשיו, מטאו. בבקשה.‬
‫מקרים של נכסים נטושים במחלוקת‬ ‫הפכו לבעיה גדולה‬
‫בעקבות פרויקט הבתים באירו.‬
‫אבל אנחנו המשפצים.‬
‫ואלה שהשקיעו את הכסף של אוליביה.‬ ‫הם יכולים פשוט לקחת את זה?‬
‫למרבה הצער, הם כנראה יכולים.‬
‫חוקי הירושה האיטלקיים פועלים לטובתם.‬
‫מה נוכל לעשות?‬
‫ובכן, תוכלו לתבוע פיצויים על ההוצאות שלכם.‬
‫אין סיכוי לשמור על הבעלות?‬
‫נשמע שלזוג לונגו‬ ‫יש ראיות משכנעות לגבי מוצאם.‬
‫רוב המקרים האלה נוטים להיגרר,‬
‫עם עלויות גבוהות ודיונים רבים בבתי משפט.‬
‫הבנתי. אני מעריך את זה. תודה על הייעוץ.‬ ‫-הלוואי שהיו לי חדשות טובות יותר.‬
‫כן.‬ ‫-צ'או.‬
‫תראי, נוכל להילחם.‬
‫אני יכול לפדות את ה-401 אלף שיש לי.‬ ‫-לא.‬
‫זה בסדר, ואני מעריכה את זה, אבל…‬ ‫אני חושבת שזה סוף הדרך.‬
‫או כמו שאומרים, כל הדרכים מובילות לרומא.‬
‫התקבלת להתמחות בזכות המקום הזה.‬
‫כן, אבל…‬
‫מה אתה תעשה?‬
‫טוב, גם אני אסע לרומא.‬
‫אבל כדי לעלות על טיסה.‬
‫בחזרה לקולומבוס. בחזרה לעסק.‬ ‫בתקווה שאצליח לשכנע את זולה להישאר.‬
‫אהפוך אותה לשותפה.‬ ‫-מה עם זה?‬
‫הבישול שלך.‬
‫ליב, את יודעת, עם שנינו כאן…‬
‫חשבתי שנוכל להקים בית חדש.‬ ‫שאוכל למצוא חיים חדשים.‬
‫אבל נראה שזה לא נועד לקרות.‬
‫ופרנצ'סקה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אנחנו לא יחד הרבה זמן. זה המון.‬ ‫זה המון להעמיס על מישהו תוך זמן קצר כל כך.‬
‫אבל אני רוצה שתהיה מאושר.‬
‫התפקיד של אב זה לוודא שאת מאושרת.‬
‫ואני יודע… אני יודע שאת כבר בוגרת,‬
‫אבל תמיד תהיי הילדה הקטנה של אבא-באטמן.‬
‫בסדר?‬
‫היי.‬
‫הופתענו שיצרת קשר.‬
‫כן, תראו, אני אגש ישר לעניין.‬
‫לאוליביה ולי אין רצון‬ ‫לבלות שנים של מאבקים בבתי משפט‬
‫על הווילה הזאת שאנחנו אוהבים,‬ ‫אז יש לנו הצעה בשבילכם.‬
‫אוליביה השקיעה את הירושה שלה‬ ‫מאימה המנוחה כדי לשקם את המקום הזה.‬
‫אנחנו מצטערים על האובדן שלכם.‬
‫אם תפצו אותה על ההוצאות,‬ ‫נמסור לכם את הווילה ונתפנה מייד.‬
‫זה קצת יותר מאירו אחד עכשיו.‬ ‫-בחייך, אתה רציני?‬
‫אבל זאת עדיין מציאה במחיר הזה.‬
‫אז, עשינו עסק?‬
‫אריק!‬
‫הנה אתה.‬
‫הלכתי לדבר עם הזוג לונגו,‬ ‫אבל שמעתי שהם כבר דיברו איתך.‬
‫מה קרה?‬
‫עשינו עסקה.‬
‫הם יפצו את אוליביה על הוצאות השיפוץ,‬
‫ואז נמסור את שטר המכר.‬
‫אני מרגישה נורא.‬
‫הכול באשמתי. אתה בטח שונא אותי.‬ ‫-לא. עשית צעד אמיץ מתוך כוונה טובה.‬
‫את מנסה להציל את העיירה הזאת. אני מבין.‬
‫אבל הווילה הייתה החלום של אוליביה.‬ ‫-היא תהיה בסדר. היא חכמה וחסינה,‬
‫והיא הרי נוסעת לרומא בשביל ההתמחות, אז…‬
‫כן, יופי. היא נוסעת לרומא?‬
‫כן.‬ ‫-זה טוב.‬
‫ואתה?‬
‫כן, אני חושב…‬
‫אני חושב שאני צריך לחזור לאוהיו, כנראה.‬
‫כן, אני מבינה. אני…‬
‫זה מה שחשבתי.‬
‫הלוואי ש‬ ‫-שאתה בסופו של דבר… לא, אני מבינה.‬
‫אפשרנו לזרם להסיט אותנו מהמסלול.‬
‫יש לי תפקיד אחד לעשות, וזה להיות ראשת עיר.‬
‫אולי היינו צריכים‬ ‫להקפיד להישאר אנשי מקצוע מקצועיים.‬
‫לא.‬
‫איך יכולתי?‬
‫איך יכולתי לעשות בלגן שלם מזה?‬
‫אנטוניה.‬
‫תעבירי לה את ה"תרופה" שלך.‬
‫איזו "תרופה"?‬
‫את לא עובדת על אף אחד.‬
‫אני מאשימה את מריו הזעפן.‬
‫בני משפחת לאוני תמיד היו גסי רוח במיוחד.‬
‫לא, אנטוניה, אלה היו בני משפחת לאונה.‬
‫את מבולבלת, אנטוניה.‬ ‫בני משפחת לאונה היו פשוט מקסימים.‬
‫מה אמרתן?‬
‫הייתה משפחת לאוני, עם יו"ד?‬ ‫-כן.‬
‫ומשפחת לאונה עם ה"א?‬ ‫-כן.‬
‫ראשת העיר גנבה את ה"תרופה" שלי!‬
‫מטאו…‬
‫ידעת שהייתה פעם‬ ‫משפחת לאונה בעיר? עם "ה"א"?‬
‫רגע, את חושבת ש…?‬
‫אולי שם המשפחה‬ ‫של הסבתא רבתא רבתא של לארי לונגו‬
‫השתנה כשהיא היגרה לאמריקה.‬
‫שמעתי שזו הייתה טעות נפוצה.‬
‫יש רק דרך אחת לגלות.‬
‫גברתי ראשת העיר?‬
‫מטאו, לא עכשיו.‬ ‫אני מחפשת את הקלסרים של מפקד האוכלוסין.‬
‫כל שנות ה-60 של המאה ה-19 חסרות…‬
‫הבאתי קפה. ותגבורת.‬
‫הגענו.‬
‫כל דבר שיוכל לעזור למשפחת פילד.‬ ‫-וכל דבר שיוכל לעזור לך.‬
‫תודה רבה, חברים.‬
‫בואו ניגש לעבודה.‬
‫קדימה.‬ ‫-בסדר. כן.‬
‫היי. ארזתי הכול, מוכן לצאת לדרך.‬
‫אני אתגעגע אליך.‬ ‫-גם אני.‬
‫אני שמח כל כך שהיה לנו זמן יחד.‬ ‫-גם אני.‬
‫מה נעשה לגבי מלטזה?‬
‫דונטה תיקח אותה. לשתיהן יש מזג דומה, אז…‬
‫נכון.‬
‫זה בסדר אם לא אלווה אותך לתחנת הרכבת?‬
‫אני רוצה להעמיד פנים שאתה עדיין פה.‬
‫זה בסדר.‬
‫היי, חבר'ה. מצאתי את אלה‬ ‫מתחת לכיור בשירותים.‬
‫איכס, מגעיל! לא. עובש. לא.‬
‫תפסיק עם זה.‬
‫אלה המסמכים! גאון.‬
‫שכל אחד ייקח אחד, מהר!‬ ‫-כל הכבוד, אהובי!‬
‫1867…‬
‫1867! חבר'ה! בואו הנה!‬
‫מריה לאוני, נולדה ב-17 במרץ 1867.‬
‫סבתו של מריו הזעפן.‬
‫מריה לאונה נולדה בשישה ביולי של אותה שנה.‬
‫המשפחה שלה עזבה לאמריקה‬ ‫כשהיא הייתה בת שבע.‬
‫זאת קרובת המשפחה של לארי לונגו!‬
‫יש!‬
‫גראפה?‬
‫מה השעה?‬ ‫-10:05.‬
‫אריק עוזב ברכבת של 10:10.‬
‫אין קליטה. אני לא אספיק להגיע בזמן.‬
‫את תספיקי. יש לך נשק סודי.‬
‫קדימה!‬
‫וקיה סטרגה!‬ ‫-תודה.‬
‫לכי להביא את הגבר שלך!‬
‫קדימה!‬
‫- מונטצארה -‬
‫בוקר טוב.‬
‫ירדת מהרכבת.‬ ‫-לא, לא עליתי עליה.‬
‫העניין הוא כזה.‬ ‫לא חשבתי שאי פעם שוב אחווה… רגשות כאלה.‬
‫ואז… פגשתי אותך.‬
‫אוליביה ואני איבדנו את הווילה,‬ ‫אבל אני לא רוצה לאבד גם אותך.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫לא איבדת את הווילה.‬ ‫-מה?‬
‫יש לי משהו להראות לך.‬
‫כל זה בגלל אות אחת?‬
‫החדשות הטובות הן‬ ‫שגם משפחת לאונה, לא לאוני,‬
‫השאירו נכס במונטצארה.‬
‫איזה יופי.‬
‫כיורש החוקי, לארי, הוא שלך.‬
‫וילה לאונה/לונגו.‬
‫זאת חורבה.‬
‫אבל זאת החורבה שלנו, מותק.‬
‫אני מרגיש את המורשת של המשפחה שלי סביבנו.‬
‫בדיוק. מונטצארה היא הרגשה.‬ ‫-כן!‬
‫אמרתם שאהבתם את הקבלן שלכם?‬ ‫-כן.‬
‫הוא הקבלן הטוב ביותר והיחיד בעיירה.‬
‫באשר להיתרים, יש לנו‬ ‫גאומטרה חדש שיתחיל בשבוע הבא.‬
‫מה עם ברנרדו?‬ ‫-הוא החליט לעבור למילאנו.‬
‫הוא חסר.‬ ‫-כן.‬
‫אז, מותק. מה דעתך?‬
‫כל עוד תהיה לי בריכה.‬
‫אז מה דעתכן?‬
‫זה מוצא חן בעיניי.‬ ‫-אני בהחלט בפנים.‬
‫אז, ברכות ליו"רים המשותפים של המיזוג החדש,‬
‫"יועצי המנה העיקרית והצלחת המושלמת".‬ ‫ואו, זה לא ממש קליט.‬
‫נעבוד על שם חדש.‬
‫בינתיים, אנחנו צריכות שתיכנס ישר לעניינים‬
‫ותקים את החטיבה האיטלקית של העסק שלנו.‬
‫אני על זה, בוסיות.‬
‫אני אוהבת איך שזה נשמע.‬
‫למונטצארה יש בית ספר חדש לבישול.‬
‫ואנחנו מרחיבים‬ ‫את פרויקט הבתים תמורת אירו אחד.‬
‫"טסטה טרוול", חברת רכבים חשמליים,‬ ‫תוסיף את העיירה שלנו כתחנה במסלול שלה.‬
‫אני מאמינה שבשנה הבאה נגיע לעודף תקציבי.‬
‫תודה.‬
‫נראה שבכל זאת תצטרכו‬ ‫את תחנות הטעינה לכלי הרכב החשמליים.‬
‫זה הזמן לגראפה!‬
‫סוף כל סוף!‬
‫טוב. הנה זה בא, ה"אוליביה ספיישל"!‬
‫פיצות!‬
‫תראה כמה היא יפה.‬
‫קדימה.‬
‫היי! הגעתם!‬
‫אנטוניה!‬
‫כמו שאבא שלי נהג לומר…‬
‫"מיק דרופ"! בום!‬
‫אריק, למדתי לבשל.‬
‫באמת?‬ ‫-אתה יודע מה זה אומר?‬
‫זה אומר שאני צריך ללמוד לרקוד.‬ ‫-כן!‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן-קיש‬