Downloaded from YTS.MX
Plešeš?
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nasmiješi se.
Pleše!
Plešeš?
Larissa!
Vidite curicu u ružičastom
koja stoji u kutu na rođendanskoj zabavi?
Zove se Larissa.
Ovdje, tog travnja 1994.,
kad su svi razgovarali o Svjetskom prvenstvu,
ona je slavila prvu godinu života.
Kad se rodila,
30. ožujka prethodne godine, nitko nije znao da će Larissa,
koja pleše pred zvučnikom,
postati Anitta, najveća zvijezda popa u povijesti Brazila.
Anitta, volim te!
To zbilja niste mogli znati.
U to je vrijeme Larissa bila curica iz Honório Gurgela.
Iz mjesta vrlo drukčijeg
od Rija bossa nove i „Girl from Ipaneme”
koje će svijet upoznati baš zahvaljujući njoj.
Ona će funk i favelu odvesti na najpoznatije svjetske lokacije.
Ako malo bolje pogledate…
vidjet ćete da je ova curica iz Honórija
već bila drukčija.
Bila je to zabava puna ljudi,
ali ona je bila sama.
Kao da je plesala i istodobno sve gledala izvana.
Podijeljena na dva dijela.
Nije znala da će Brazil osvojiti SP,
ni da će se podijeliti na dva dijela
te da će poslije toj velikoj Anitti
početi nedostajati kutovi na takvim zabavama.
I kutovi zabava i kutovi nje same.
Jer od te zabave na temu Robina Hooda ostalo je samo jedno,
moć zvučnika.
Anitta!
Anitta je na vrhu.
Ušla je u povijest na najvažnijem svjetskom glazbenom festivalu.
Kad sam počela, na radiju nije bilo funka.
Morala sam se prebaciti na pop.
-Još jedna nagrada za Anittu. -Na napornoj je turneji.
Održala je mnogo koncerata u mnogo gradova.
Od predgrađa Rija do svijeta.
Cura iz Rija!
-Anitta! -Anitta!
Kad me Larissa pozvala da sudjelujem u ovom filmu,
bio sam pomalo izgubljen.
Nisam posve shvaćao što se događa.
-Mislim, pa sad je Anitta, ne? -Anitta!
Može dobiti bilo kojeg redatelja.
Zašto baš mene?
Ali mislim da sam shvatio razlog kad mi je sve objasnila.
Bit ćeš uz mene i sve snimati.
Kad Anitta radi i kad Larissa živi privatno.
Bilo tko može snimati
Anittu.
Mislim da svatko i jest.
Ali Larissu,
Larissu ne.
Trebam nekog tko je taktičan.
Larissa je dobro čuvana tajna kojoj nitko nema pristup,
koja se pokazuje samo onima kojima vjeruje
i koji su s njom bili od početka.
Možemo početi kad god želiš.
Počet ću kad želiš.
Zapravo,
mislim da sam ovdje zato što zbrka između Larisse i Anitte,
tvorevine i tvorca,
još nije razriješena u njezinoj glavi.
VMA dobiva…
Bože!
Rad zvijezde iz Honório Gurgela dobio je priznanje
kad je dobila nagradu za najbolji videospot na VMA-u,
nagradi koju dodjeljuje američki MTV.
Mislim da je nekako shvatila
da bi moglo biti korisno to što smo došli iz iste sredine.
Evo nas opet, Brazil. Evo nas opet.
Ovdje sam izvela ritam
na koji su u mojoj zemlji dugo gledali kao na zločin.
Rodila sam se i odrasla u brazilskom getu.
Čut ćete još mnogo brazilskog funka
i ovo je tek početak.
Nagrada VMA-a za brazilski funk. Hvala!
Anitta!
Svake sam godine ovdje kao jedina predstavnica Brazila i to mi puno znači.
Hvala vam svima.
Anitta, pogledaj!
Ima smisla što je pozvala mene.
Ali malo sam se uspaničio prije negoli smo počeli. Očito, zar ne?
Pa ipak je Larissa, prva cura koju sam volio,
postala kraljica svijeta.
Možda to ne zna,
ali bila je i kraljica moje najlošije razriješene ljubavi.
Poslala sam i izbrisala poruku.
Pitala sam hoćeš li spavati ondje.
I želiš li doći ovamo.
Jer napišem nešto takvo i pomislim: „Hvala.”
To je posljednji put da ti kažem nešto lijepo.
Evo, opet te živciram.
Ma odlučila sam to ipak poslati.
Nije me briga osjećaš li se zagušeno.
Ljutim se na tebe. Ali ne mogu to. Ne zabrinjavaj se.
LARISSA: DRUGA STRANA ANITTE
Jer te volim.
IZLAZ
-Snimat će nas? -Da.
Drži tako. Ovo je fokus.
Znaš da se poznajemo od 12. godine?
Ma ne!
-Da. -Da.
Kad smo bili mali. Imala sam 11 godina.
On je imao 13.
Bili smo na rokerskom koncertu.
Bio je jako seksi.
Jako, jako, jako.
Nitko u našem susjedstvu nije bio tako seksi. Ludo!
A ja nisam bila.
Čekaj, noge me bole.
Prišao mi je i poljubio me.
Nisam mogla vjerovati da se ljubim s njim
jer je bio tako seksi.
A ja sam bila tako ružna!
Bila sam ružna!
Bože!
Bila sam ružna, a on je bio seksi. Nisam mogla vjerovati.
„Ljubim se s najzgodnijim tipom s kojim ću se ikad ljubiti.”
Bila sam jako sretna.
A moja prijateljica ljubila se s njegovim prijateljem.
A ja ovako.
A onda, iznenada,
usred tog poljupca,
moj brat Renan…
Renan je došao.
Renan je došao i…
„Ne ljubi moju sestru!”
A ja…
„Ma daj šuti!
Znaš li kad ću se opet ljubiti s nekim ovakvim? Nikad!
Nikad se neću ljubiti s nekim tko je tako seksi!
Šuti i gubi se!”
Moj brat jako se naljutio. Otišao je.
A ja sam rekla: „Nastavimo.”
Počela sam raditi s njom kad je počela pjevati na španjolskom.
Tad sam bila menadžerica J Balvina
i pomogli smo joj oko pjesme „Downtown”.
Anitta je ista kamo god da idete.
Ima tu energiju. Uveseljava sve oko sebe.
I dobit će što god želi.
Nema sumnje.
Ne boji se da će je netko povrijediti.
Zna da može preživjeti sve.
Anitta je superjunakinja.
Larissa je ljudsko biće.
Ona je vrlo ranjiva.
Prvi put sam je snimao dok sam stajao iza pozornice.
Inače to ne radim.
Uvijek sam bio blizak s Larissom.
Uđi.
Ispričavam se.
Nisam se ni predstavio.
Zovem se Pedro. I ja sam iz Honórija.
Malo pomalo počeo sam shvaćati
kad Larissa napušta pozornicu i kad nastupa Anitta.
Ovako.
Vratila sam se.
Htio ti to ili ne.
Kad me pozvala da ovo snimim,
mislim da je htjela očevica onog što je bila prije Anitte.
Pristao sam jer sam shvatio da želi govoriti o toj ludoj podjeli.
Poznavao sam je tada
pa sam među rijetkima koji to mogu objasniti.
Znam da ljubav koju osjećam nema veze s ovim filmom.
Ali pomislio sam
da bih sad mogao biti hrabar
i reći joj sve što sam osjećao prema njoj
gledajući je izdaleka.
Snimanje filma zbližava ljude.
Drago mi je što si se vratio.
I meni je to drago.
Ima li još nečeg među nama?
Misli li i dalje da je ovaj običan lik zanimljiv
nakon što se družila sa slavnima.
Mogu li je snimati profesionalno, bez uključivanja emocija?
Je li ti bolje što smo zajedno?
Pa da. Zašto?
Ma ništa.
Ili, još gore…
To je super.
Je li ona još ona?
Hoću li ja moći biti ja?
Naravno, ništa od toga nisam joj rekao,
ali to sam mislio kad smo ušli u tu hotelsku sobu.
Ovo?
Voljela je izgovarati moje ime jer joj se tako zvao i djed.
I on je bio glazbenik.
On ju je uveo u svijet glazbe.
Pedro! Gdje je Pedro? Pedro!
Kao da me dugo nije bilo.
Pa i nije te dugo bilo!
Za mene to nikad nije prošlo.
Ja, Anitta, Larissa i moja kamera.
Kamera koja je došla vidjeti jednu ženu,
a onda se našla pred dvije.
Dvije sjajne žene
koje su nevjerojatno otvorile vrata meni,
a sad i vama.
Ni s kim ne hodaš?
Ne. Misliš da hodam?
-Mislim. -Zašto?
Mislim da hodaš.
Mislim da mi to ne želiš reći
u ime umjetnosti.
Vidjela sam je na Instagramu.
Jesi? Koga?
-Onu koja je ondje. -Koga?
Na tvom Instagramu.
Fotku?
Prekinuli smo.
Prije 4 mjeseca.
Onda nisi u vezi?
-Nisam. Nažalost. -Zbilja?
Zbilja.
Zašto bih to lagao?
Ne znam.
Mislim, znam.
Znaš što me ljuti? Kad pričaš priče
o našem djetinjstvu, govoriš da si bila ružna.
Bila sam grozna!
Ma daj, Larissa!
Bila sam zbilja grozna!
To su ti prijatelji govorili?
Kad bih ušla u razred,
pravili su se da umiru zbog mog velikog nosa.
-Kunem se. -Molim!?
Pravili su se da umiru od gušenja.
Kakav je to bio razred?
Tad je moj tata imao problema sa svojim biznisom.
Zato smo morali ići…
u javnu školu.
Bila sam štreberica.
Bojala sam se ići u javnu školu.
A onda su imali to natjecanje. Ne vjerujem u slučajnosti.
Sve se dogodilo samo zato da bih sad o tome govorila.
Imali su proljetno natjecanje.
Nagrada je bila školarina.
Prijavila sam se.
Zašto znam da sam ružna? Zato što sam bila ružna.
Zato što mi se cijela škola smijala kad sam se prijavila.
Natjecanje je imalo temu.
Recikliranje.
Rekla sam mami: „Prijavila sam se na natjecanje ljepote
i moram pobijediti jer je nagrada školarina.”
Mama i ja počele smo izrađivati odjeću od čaša za kavu.
Kad sam došla na natjecanje, sve su cure bile skockane.
Pogledaj njezinu!
To je Paco Rabanne.
A gle moju!
Mama je rekla: „Hajdemo odavde, Larissa.”
Pitala sam je zašto.
Nisam htjela otići.
Rekla je: „Ne vidiš da su te cure unajmile tko zna koga,
a mi smo same izradile tvoju odjeću?”
Rekla sam joj da to nije važno jer nemaju ono što ja imam.
Pitala je što. Rekla sam: „Karizmu."
Pitala je: „Što?” Karizmu.
Ovako.
Ovako!
-Imam slike. -Mogu zamisliti kako to radiš.
-Ne. -Sve.
Imam slike.
I tako je došlo 19 h.
Mama je htjela otići. Bila je na izlazu.
Tad su objavili: „Pobjednica je
Larissa de Macedo Machado!”
Rekla sam: „Nisam li rekla da ću pobijediti?”
Prošla sam pozornicom,
uzela vrpcu, cvijeće i školarinu. Besplatno sam se školovala.
VRTIĆ PONOSNO PAČE RIO, 14. PROSINAC 1998. G.
Larissa je od malih nogu imala jaku ličnost.
Još je ima.
Od malih nogu sve je moralo biti točno onako kako ona želi.
Nije bilo druge.
Oduvijek je takva.
Stalno bi ona smišljala igre. „Budimo pjevači,
budimo glumci.”
Uvijek je o svemu odlučivala, od malih nogu.
Eto!
Daj mi to!
Oduvijek smo bile vrlo bliske.
Svi bi došli na njezin rođendan.
Stalno govori:
„Uvijek smo bili sretni, zar ne? S novcem i bez njega.”
I jesmo.
Nama koji dolazimo odande obitelj je sve.
Temelj je.
Oduvijek sam cijenio svoju.
Ali nikad nisam vidio to što Larissa radi.
Zdravo, tata. Kako si?
Sanjala sam da si u krevetu i plačeš od bolova u leđima.
Jesi li dobro?
Anitta, hvala najljepša.
Snimam. Može na engleskom?
-Kako god. -Dobro.
Anitta, od samog si početka htjela globalnu karijeru
i uspjela si to postići.
Nedostaje li ti što s početka tvoje karijere?
Nedostaje mi samo to što nisam stalno s obitelji.
-Mama! -Tata!
Obitelj mi jako nedostaje kad nije uz mene.
Emocionalno sam ovisna.
Kad mi je baka umrla,
poslije godinu dana
počela mi se obraćati u snovima.
Bila mi je najbolja prijateljica.
U mojoj religiji vjerujemo da ljudi nikad ne umiru.
Razgovara sa mnom, govori mi što će se dogoditi,
govori mi o budućnosti.
Prijateljica mi je i stalno s njom razgovaram.
Znam da nisu mrtvi.
Još plačeš?
O, Bože!
Moj brat zna što želim.
Volim ga i divim mu se.
Ne mogu zamisliti život bez njega.
Moja je najveća ljubav.
Zajedno radimo.
Sutra idem s tobom.
Nisam to vidjela u njemu. Ni on u meni.
Ali sad osjećam koliko me voli. I on to osjeća.
On je sve.
Tata, jako te volim.
Volim biti s tobom. Volim to. Sretna sam.
Život mi je bolji kad sam s tobom.
Pojavi se duga.
Divan si. Volim te.
I ja tebe, dušo.
Sretan sam kad sam s tobom. Jako sam sretan.
I ja tebe jako volim.
Sretan sam što si sretna.
Larissa je bliska i sa svojim tetama.
To sam vidio u Honóriju,
a vidim to i na Instagramu, kad putuje i sve ih povede.
Portugalski.
Želim obitelj i prijatelje na pozornici.
Kada dođe obitelj, želim brazilsku zastavu.
-Super. -Prijatelji će plesati.
I kad cijelu obitelj dovede na pozornicu.
Obitelj je sa mnom.
Ovo mi je jedan od najljepših dana. Hvala, Portugal!
Još razmišljam o svim pričama koje Larissa može ispričati.
Kako ono?
Kad sam bila mala, one Disneyjeve lutke u šoping centru, Minnie,
Mickey, Pluton.
-Disney. -Pred svakom je bio red.
Da.
Nismo mogli stajati u redu za Minnie.
Bio je predug.
Zato je otišla u najkraći red, onaj za Plutona.
Ali ostala je ondje.
Nije rekla da to ne želi.
Rekli smo joj da je red za Minnie predug.
Iznenada je nestala.
Bila je velika gužva i nismo znali gdje je Larissa.
Odmah sam zaplakala jer sam se bojala da će je oteti.
Bila je malena. Rekli su mi da se smirim, ali takva sam.
Nestala je. Gdje je Larissa?
U redu.
Uplašili smo se jer nije imala nikakav napadaj ljutnje
niti je rekla kamo ide.
Samo je odlučila da je to u redu.
U otišla.
Tete su je odgajale zajedno s majkom,
jer njih tri radile su zajedno.
Miriam, Márcia i Marília.
Miriam i Mauro razveli su se kad je Larissa imala manje od 2 g.,
a Renan četiri, pa su joj tete došle pomoći.
Larissi je to bio problem.
Brat je bio stariji kad su se roditelji razveli,
a njega to kao da je jače pogodilo pa se ona osjećala napušteno.
Znate one koji kao da ne trebaju pažnju,
a možda je trebaju više od svih?
A kad je ne dobiju, postanu vrlo žilavi.
Mislim da je to tako.
Larissa je krhka,
osjetljiva,
a Anitta je superjaka.
To je katkad strašno.
Ali obje su u duši romantične,
makar je kod Larisse to očitije,
dok se čini da je Anitta sušta suprotnost.
A tko kaže da sve to ne možete biti istodobno?
Nekome tko je cijelo djetinjstvo osjećao da je nevidljiv,
kao što sama kaže,
„Ne znam,
mislim da je lakše odabrati jednu verziju sebe
i poslije shvatiti da obje strane mogu…
Kako da kažem?
Supostojati.”
Cijelo djetinjstvo bila sam nevidljiva kod kuće.
Mama me nije prihvatila takvu kakva jesam.
Htjela je da budem nešto manje.
Manje?
Da se manje ističem, da manje govorim,
budem manje ekstravagantna.
Govorila je da bih trebala biti kao brat.
Moj je brat uvijek bio miran,
više kao ona.
A ja više…
Nisam htjela ne biti…
Htjela sam biti…
Da nema moje karijere,
da nema onog što sam izgradila kao Anitta,
onog što sam…
Svega što sam stvorila…
Cijela ta moja povijest u Brazilu,
sve to,
bilo bi kao da nemam nikakve vrijednosti.
Kao da me nitko ni zbog čega ne bi trebao gledati.
Da nisam sve to učinila i da nisam postala Anitta…
bilo bi kao da sam potpuno nevažna.
Jer takvo je bilo cijelo moje djetinjstvo.
Hej, mama, kako si?
Sjećaš se Pedra?
Mog prijatelja iz djetinjstva? Plavokos, plavook, poljubila sam ga.
Snima film sa mnom.
Jako te volim. Snimka je bila super.
Baš fora.
Vraćam se u Miami. Jako te volim i nedostaješ mi.
Charlie, dođi!
Charlie! Charlie!
Misliš li da ptice mogu letjeti daleko i visoko koliko žele?
Imaju li ograničenje visine?
Imaju.
Koje?
Anitta je postavila novi rekord.
Pjesma „Envolver” globalni je br. 1 na Spotifyju.
-Gdje je moja mama? -Dolje je.
-Ma zamisli! -Mama!
Možeš li to zamisliti? Ja ne mogu.
Anitta!
Tata!
Bože!
-Jako dobro. -Bože!
-Da.
-Tako je, dušo. -Tata…
To je nestvarno.
-Tako je. -Nestvarno je.
Nevjerojatno.
To je sviralo.
Svakom glazbeniku najveća je nagrada
kad može raditi što god želi,
a svijet to prihvati.
SNIMANJE PJESME „ENVOLVER”
Super!
-Predivno! -Da, baš.
To je sjajno!
Netko mi je rekao da Brazilci ne mogu imati međunarodnu karijeru.
Svi su to pokušali.
Posljednji uspjeh bio je u prošlom stoljeću s bossa novom.
U ovom stoljeću nismo imali takvo što.
Imala sam najveće hitove u Brazilu
i počela propitkivati što dalje.
Nazvala sam brata.
Rekla sam da želim snimiti pjesmu na španjolskom.
I rekao je…
„Zašto?
Tek si uspjela srušiti predrasude u vlastitoj zemlji,
a sad želiš početi ispočetka?
Morala bi početi od dna,
kao što si počela prije šest godina.
Nemaš više tu energiju.” A ja sam rekla:
„Želim to učiniti.”
COACHELLA, SAD
-Imat ćemo te rupe? -Ne.
Ovo je kvadrat pa to ne možemo ovako pomicati.
Ne, dođi, pokazat ću ti kako to ide.
Uvijek moram nositi svoju kulturu
jer iz nje sam potekla.
Bori se za nešto što joj zbilja mnogo znači.
Savršeno!
Prva Brazilka na vrhu globalnih ljestvica,
prva Brazilka koja nastupa na glavnoj pozornici Coachelle.
Želim nastaviti.
Sve je na svome mjestu, sve je dobro.
-Bok! -Živi smo!
Volim…
Ovdje ima mjesta za pletenice.
Moram rasplesti kosu.
-Da se ne spotaknem. -Moraš!
Ovdje možeš što želiš.
Poslije iza pozornice možete popiti piće ako želite.
Možete pušiti i raditi što god želite.
-Kao u mom svijetu. -Favela. Radite što želite!
-U kvartu smo. -Malo je neuredno.
Zvučnici.
Ima glazbenika koji su promijenili ime
i stvorili umjetničku personu.
Ali najčešće se dogodi da jedna od tih ličnosti prestane postojati.
S njom nije tako.
Tako dolazim na pozornicu.
Na motociklu.
U favelama neki žive visoko u planinama.
Ne želimo hodati na vrh. Zato imamo motore-taksije.
Za dolar-dva odvezu te kući
i spuste se s favele.
-Tim motor-taksijem ideš u… -Njima sam išla na posao.
Htjela sam da bude kao karneval, ali ne očito.
-Tradicija. -Rio.
Još jedan tradicionalni karneval.
Vidjeti izbliza kako Larissa i Anitta postoje zajedno…
Bili smo u Kaliforniji i u Honóriju istodobno.
Njih dvije na najvažnijem svjetskom glazbenom festivalu.
-Prvi put si na Coachelli, zar ne? -Da, i sad…
Serem od straha.
-Sereš od straha? -Da.
U ovom trenutku
ja se bojim.
Bojim se predati ženi koja je možda više navikla na uzbudljiv život,
nego na miran.
Kad si žena u šoubiznisu…
Pomozi da ovo stavim.
Ako nemaš muškarca iz šoubiznisa,
sve ti je teže.
To je pravi posao.
S kim ćeš biti u paru? Kamo ćete ići zajedno?
Imaš moje klizaljke?
Neće ti biti hladno u toj odjeći?
Shvaćam da, iako sam htjela takvu priču za sebe,
nisam stvorena za to.
Evo, pogledaj.
Da ti ne bude hladno.
Vidiš koliko se volim brinuti za one koje volim?
Shvaćam da će tako biti.
Kad mi je netko drag,
želim nekog tko je dobar za mene.
Bio on konobar,
čuvar auta,
vratar,
nije važno.
Moramo otići skroz do ulaza.
Hajdemo.
-Ne vide se glave. -Vidiš? Ja ne vidim.
-Sad vidim. -Gdje? Vidiš sad?
Da.
To je ludo.
Kad bi muškarac bio s lijepom curom sa sela
i kad bi on bio bogat i slavan, svi bi rekli da je to baš lijepo.
„Vidi kako je on s tom finom curom sa sela.”
Ali kad se cura spoji s nekim normalnim tipom
koji ima normalan posao,
svi joj kažu da bi trebala naći nekog sebi ravnog, da taj nije za nju.
Kao da muškarac određuje vrijediš li, a ne ti.
Ne ideš?
Ne ideš u krevet?
Prvo ću se tuširati.
Ja ću te oprati.
-Molim? -Ja ću te oprati.
Da ne smrdiš.
Gdje je? Dođi.
Da se riješimo toga groznog smrada cigareta.
Dobro.
Ja ću to srediti. Dođi.
Hajde!
Dođi.
Prekriven si tetovažama.
Ali nisi se naučio tuširati.
-Mogu ja tebe? -Ne, ja se znam tuširati.
Aha, dobro.
Znam se tuširati.
Ti ne znaš.
Anitta!
Anitta je došla.
Kuc-kuc!
Ne mogu!
-Anitta. -Ne mogu s tobom biti Anitta, budalo!
Večeras se moram napiti.
-Počnimo piti! -Počet ću. Daj mi.
-Zabava za odrasle? -Ja ću!
Imamo Don Julio Rosado.
Oho!
Imamo…
Sjećaš se kad si došao, kad smo bili sami?
Sjećam.
Razgovarali smo na određeni način.
Da.
Nisi primijetio kako sam se promijenila kad su došli drugi?
Kada dođu ti ljudi
i kad ne želim pokazati pravo lice…
promijeni se moja ličnost.
Katkad sama sebi kažem: „Jebote,
zašto sam sad ovakva?”
Znam zašto,
ali to ne mogu kontrolirati.
Zašto misliš da se to dogodi?
Zato što se bojim da će me ti ljudi osuđivati, mislim.
-Gladna sam. -Hej, Anitta.
Hej, Pedro.
Zdravo!
-Dođi, odat ću ti tajnu. -Reci mi. Snimam tu tajnu.
Pedro, jako si seksi kad imaš kameru u rukama.
To je rekla Anitta ili Larissa?
-Odgovori mi. -Ljuta sam.
Želiš poslije odgovoriti?
Anitta, naravno. Ja to ne bih rekla.
-Ali mislim to. -Poslije želim čuti više o tome.
-Ha? -Poslije ćemo o tome.
Pozdrav svima!
Drago nam je što smo ovdje. Spremni?
-Uragan je došao. -Danas si ti došla.
Što mi je manje lagodno kad nešto radim kao Anitta,
Anitta se pojavi još snažnije.
-Večeras se ne šali. -Pojavi se ranije i snažnije.
Nekontrolirano.
Kada dođemo kući, zagrlit ćeš me?
-Naravno. -Ako pošizim.
Lako.
-To radiš i kad nije kriza. -Da.
Kad sam došao snimati Larissu,
najteže mi je bilo prikriti ono što osjećam prema njoj.
Praviti se da samo pratim curu iz svoje ulice
koja je postala zvijezda.
-Znaš čija je to torbica? -Koja?
Koja torbica?
A, ta? Ne znam čija je.
Carmen Mirande.
Oho!
NOĆNA TORBICA
Brzo sam shvatio da se naša intimnost nije promijenila.
Ali razlika je bila što sam se iznenada osjećao kao da sam u ljubavnoj priči.
Znaš li što ću sada učiniti?
Pogodi.
-Ne mogu vjerovati! -Ugasi svjetlo.
Je li to san?
Ništa ne radi. Ček da zatvorim. Vidi kako je mračno ovdje.
Bože!
Ljudi zbilja misle da sam nesigurna?
Misliš da će sada doznati?
Mislim.
I ja mislim.
Nitko ne zna da ja izlazim na pozornicu i mislim da ništa ne valja,
da me nitko ne želi gledati,
da se to nikome neće svidjeti,
da nitko neće ni doći.
I ja to sumnjam.
Kad mi je Larissa rekla da je nesigurna prije izlaska na pozornicu,
osjećao sam se izgubljeno.
Kako je, Rio de Janeiro?
Jer drugo je jutro
aktivirala tu neuništivu personu.
Na mikrofonu ima dva kanala.
Jedan za pjevanje, drugi za razgovor s ekipom.
Ovo je super!
Skini krila.
Ona sve to vodi.
Idem do kruga.
Čak i na pozornici primijeti nešto i javi to svojoj ekipi.
Bojim se da će netko zgnječiti tu staricu na ogradi. Dovedite je u prvi red.
Sve vidi.
Sve to registrira.
Pozor, policija!
Opljačkao je tipa koji je bio tamo
i pobjegao tuda.
Vidjela sam to. Opljačkao ga je i pobjegao tuda.
Ne zadovoljava se samo time što je zvijezda.
Nikad se ne drži po strani,
čak ni za vrijeme izbora.
Vrlo je oslobađajuće to što samu sebe prihvaća takvu kakva jest
i zato je vrlo moćna
i s njom nema zajebancije.
Šest, sedam, osam, jedan.
Sedam, osam, pljesak, jedan, dva, tri
četiri, pet, šest, sedam, osam, hodajmo.
Dva, tri, stanemo.
Pet, šest, sedam, osam. Jedan, dva…
Nisu ostali da provjere. Nisu gledali probu.
Pitam se zašto,
kad u mojoj ekipi radi toliko ljudi,
zašto baš ja,
pjevačica Anitta,
moram sad razmišljati o tome
i doznati da taj problem postoji
dvije minute prije probe.
Želim odgovor. Zašto je tako?
Kamera je zabilježila tu mješavinu pjevačice i producentice.
Jer sve je nadzirala.
Svaki put ista sranja!
Zašto se u Brazilu, kad radim sa svojim ljudima,
sa svojom organizacijom, nikada ne događa nešto ovakvo?
Sa mnom je vrlo lako raditi.
Nemam nikakve prohtjeve i ništa ne tražim.
Lako je!
„Što želiš, Anitta? Što god je dostupno.
Kako to želiš? Onako kako je najbolje za sve.”
Uvijek je tako.
To je jebeno lako.
Pitanje.
Osjeća li Larissa kad upotrebljavaš Anittinu energiju?
Nešto kao
trzaj od pucnja?
Pa da.
To osjećam tek kada dođem kući.
Vratim se kući
i osjećam se kao da sam mučila samu sebe.
SEVILLA, ŠPANJOLSKA
Što je, Pedro?
Tek si se probudio? Probudilo te ono što je palo?
Idemo. Još jedna Larissina priča.
Jednoga dana Larissa je pošla na dodjelu nagrada Grammy.
Larissa se počela sama šminkati prije negoli je pošla.
Netko te zove.
Neću plakati
Ne znam bih li plakala ili se smijala.
Sve ću to obrisati s lica i reći da nikamo ne idem.
Nervozna sam kad me tako gledaš.
Ali smirit ću se i izaći na pozornicu
i bit ću divna.
Svi će reći da sam krasna.
A ja ću im zahvaliti.
I to će biti to za večeras.
Ljudi umiru od gladi,
a ja se zabrinjavam zbog gluposti.
Život mi je vrlo zanimljiv. Stalno mi se nešto događa.
I na kraju
želiš govoriti o svemu tome.
Želiš sve to pokazati.
Zbog toga izgleda kao da Larissin život nije zanimljiv.
Jer nema te lavine događaja,
svih tih naglih preokreta i problema koje treba riješiti.
Zato se povuče u pozadinu. Zaboraviš govoriti o njoj.
A to se i meni događa.
Zaboravljam je zato što je njezin život manje zanimljiv.
Nije manje zanimljiv, ali manje je zakrčen informacijama.
Već sam izgubila punjač.
Sad želim da nisam Anitta.
Zašto? Jer jako želim izaći,
a ne želim razmišljati o tome kamo ću.
Želim otići onamo kamo mi se ide.
Ako odem onamo, reći će da to nije dobro za mene
jer nije dobro ako odem onamo.
Ako odem onamo, ne bih smjela biti na ulici. A želim to.
Imaš li Bluetooth? Prijatelju, imaš li Bluetooth?
-Tko je ovo? -Carmen Miranda.
-Ne znaš tko je ona? -Ne.
Održimo predavanje svom prijatelju
koji ne zna tko je Carmen Miranda.
Carmen Miranda bila je prva Brazilka
koja je bila slavna izvan Brazila.
Znaš li koja je Brazilka, osim nje, uspjela postići nešto takvo?
Pogodi.
Kako ti je bilo večeras?
Pa…
Zabavili smo se.
Ljudi mi se uvijek boje bilo što reći.
-Na primjer? -Ili me pitati.
Misle: „Ona je Anitta, cura koja pleše i tverka.”
A kad je vrijeme za seks, pomisle:
„Bože, ne mogu.
Moram ispuniti očekivanja zato što je ona tako slavna.”
A onda im se ne digne.
U početku mi je bilo grozno zbog toga.
Bila bih jako tužna.
Jer nitko nije mogao tako biti sa mnom.
Pomislila bih: „Jebote, zašto mi se ovo stalno događa?”
Ponašala bih se kao žrtva. Ali više se ne zamaram time.
„Dobro, ako nemaš hrabrosti, nije nam bilo suđeno.”
Dosta.
Ugasit ću.
Koja ti je najdraža pjesma?
-Gle. -Hoće li ti se svidjeti? Mislim da hoće.
Skoro sam siguran da hoće.
Tu bi pjesmu slušao do kraja života
kad bi mogao odabrati samo jednu?
Da. A ti?
-Ja? -Da.
Reći ću ti.
Ovo je moja omiljena pjesma.
Ova.
Čekaj.
Kad sam bila tinejdžerka,
vidjela sam jedan film.
Ne sjećam se naslova,
ali cura u njemu pjeva jednu pjesmu,
romantičnu, izjavu ljubavi,
a ja sam oduvijek tako romantična,
ova strana mene koju nitko ne poznaje,
ja ovdje,
ona je ta šašava romanca koju već možeš vidjeti.
Tako mi je ta pjesma postala omiljena.
Najomiljenija.
Pospana si?
Pijana sam.
Ovdje u…
Nekoć davno.
U bajci koju sam smislila.
Na Larissi mi se jako sviđa
to što je vrlo spontana.
Sve na njoj je stvarno.
Može se smijati i plakati unutar deset sekunda.
Kao zavođenje i pidžama, shvaćate?
Istodobno je pozornica i rame za plakanje.
Vrlo je dubokoumna i šaljiva,
kraljica svijeta, a nitko nije tako zabrinut za ljude kao ona.
Katkad se pitam kako tako različite stvari stanu u jednu osobu.
Taj dan pitao sam je zašto je iznenada počela plakati.
Jako smo se smijali.
Stala je, uozbiljila se, pogledala me i rekla:
„Ne znam.”
Približit ću ti da bolje čuješ.
Sjedni ovamo.
-Zdravo. -Uđite.
Molim?
Želim da ovu pjesmu slušate
dok vam uši ne otpadnu!
Pozdrav svima.
Što je?
Dođe i izvali se. Jebeš ga!
Vidio sam.
Pidžama!
Bojim se letenja.
To mi je među najtežim iskustvima u ovim mjesecima snimanja.
Ali to nije ništa u usporedbi s onim što ona prolazi.
-Zdravo, dušo. -Doktorice, kako ste?
-Čuješ me? Kako si? -Slušam.
Obavio je PET sken.
Tako ćemo dobiti najjasnije rezultate.
Najveća je vjerojatnost da je tumor pluća.
-Rak? -Srećom…
Da, čini se da je rak. Ali lokaliziran.
PET sken obuhvaća cijelo tijelo, a rak nismo našli nigdje drugdje.
Ako operacija bude uspješna, tvoj otac bit će izliječen.
Čula je tu lošu vijest,
ali mora održati svojih milijun obveza
jer ih nikako ne može otkazati.
Globalna superzvijezda Anitta!
Pridružite mi se u odbrojavanju.
Idemo.
-Pet, četiri, tri, dva jedan… -Četiri, tri, dva, jedan…
Zamislite da si izmislite novo ime
i živite život u dva odvojena i kontradiktorna smjera.
Jako sam seksi!
Mami sam stalno govorila da ću biti pjevačica,
da ću biti slavna i bla bla.
Ali kad sam počela pjevati, pomislila sam:
„Ne želim samo to. Želim promijeniti svijet.
Želim promijeniti svoju zemlju.”
A sama činjenica što sam ovdje pokazuje da sam na dobrom putu.
To mi uspijeva
i zato sam sretna.
I baš sam seksi!
Mama, gle.
Zbilja sam takva?
Naravno.
Larissa je oduvijek govorila da mora biti vidljiva.
Ali sad kad je ovdje s mamom, ovako dvostruko vidljiva,
njoj to znači mnogo više nego svijetu.
Hvala.
Zdravo! Hvala.
Hvala vam najljepša! Hvala!
Tata, kad bi ujutro bilo najbolje vrijeme da ti bolničarka izvadi krv?
Tako da imaju nalaze kada dođem pa da sve obavimo zajedno.
Anitta izgleda neuništivo…
Ali Larissa nije takva.
To nema uvijek smisla.
Dobro došla, Anitta!
HAAG, NIZOZEMSKA
U redu je.
Već govorim portugalski. Nastavimo!
Kvragu!
Nastavit ćemo ako razglas opet ne otkaže.
Ako prestane, pjevajte sa mnom.
Na engleskom, pravimo se da je sve u redu.
Sretna sam!
Bože!
Otkazalo bi gotovo na svakoj pjesmi.
Oprema bi zakazala svakih pet minuta.
Donesite mi piće. Dosta mi je ovog sranja!
To ne primijeti nitko osim onih koji su joj najbliskiji.
Ovdje Anitta.
Želim svima zahvaliti.
Nije da ona samo pleše i pjeva,
daje sve od sebe na pozornici.
Bilo bi lako da je samo to.
Nadzire taj golemi posao i pazi da sve ide kako treba.
To je mora iscrpljivati.
Mrzim turneje zbog cijelog tog procesa
putovanja iz grada u grad.
To mi slama srce, um, sve.
-Svi ti dani, 13, 14, 15, 16, 17… -To je sjebano.
Svaki dan nastupam u drugoj zemlji.
PARIZ, FRANCUSKA
Idemo, unutra ili van. Zatvori vrata.
Bože moj, zatvori vrata
Ova je voda baš topla.
-Imaš li… -Da.
Hvala.
Tri jebena nastupa zaredom.
U različitim zemljama. Umirem. Plače mi se.
Želim…
Želim umrijeti.
Znaš li tko je Carmen Miranda?
To je suludo.
Moraš se odreći svog života.
Naravno, to ima cijenu.
Mislim da je došla do točke u kojoj shvaća da Larissa mora slušati samu sebe.
Ako nastavi ovim tempom, zdravlje bi joj moglo stradati.
To mi je spomenula
jer je čitala knjigu o Carmen Mirandi,
koja je također stalno radila.
I na kraju joj je tijelo otkazalo.
MJESEC DANA POSLIJE
Zeznuto je to. Teško je.
Kao da nešto zacijeli, a onda…
Odmah poslije.
Tijelo mi se ne može smiriti.
Ne mogu to više podnijeti.
Svaki put kad naiđem na nekog
tko zna tko je Anitta,
a nismo bliski,
postanem ona.
Stisnem prekidač.
A ne želim se stalno pretvarati u nju.
To sam prije mogla kontrolirati.
Ali izgubila sam kontrolu sad kad me svi poznaju.
Više to ne mogu podnijeti.
Ne mogu podnijeti što više ne kontroliram tu promjenu.
To je cijena. Ne odustaj.
Tako plaćaš ono što si bila do danas.
-Za lik koji si stvorila. -Želim sve to zakopati.
Više ne mogu davati koliko sam davala prije.
Više to ne mogu podnijeti.
Jednostavno ne mogu.
Možda se zato odlučila
opet povezati sa sobom.
Ali ne voli kad je išta lako.
Pa će to učiniti na najvišem vrhu svijeta.
MJESEC DANA POSLIJE
LUKLA, POLAZIŠTE ZA EVEREST
Kad ste međunarodna zvijezda,
to ne znači da ste baš svugdje slavni
jer je svijet velik.
Svijet je velik.
Uvijek ima mjesta na kojima ne znaju tko si.
Nije važno tko ste.
U planinama su svi jednaki.
Popeo sam se na Everest,
ali nisam zato ništa posebno.
Ali ljudi se uvijek žele fotografirati i slično.
Koliko si puta pokušao?
Jedanput i odmah sam uspio.
Onda je bilo lako. Hajdemo.
Kažu da, kada dođete onamo,
silno želite doći do vrha jer vidite kako drugi dolaze do vrha.
„Drugi odlaze onamo. Idem i ja. Mogu biti bolja.
Došla sam ovamo. Mogu i do vrha.”
Zamislite kako je gore.
To bi bilo super.
Kada dođeš do vrha,
ne možeš na jebenom vrhu ostati duže od osam minuta ili tako nekako.
Inače umreš gore.
I zauvijek ostaneš mlad, smrznut.
Ljudi će te vječno vidjeti i govoriti o tebi.
Je li se isplatilo?
Kada dođeš na visinu od 7 km,
kažu da si kao na tripu zbog kisika
i ne možeš bistro razmišljati.
To je kao uspjeh, kad malo razmisliš.
Još jedan sat hodanja.
Možda manje.
Što ako požalimo, što tada?
Mi…
-Što ako sutra… -Da?
Što ako netko odluči odustati?
Nadam se da se to neće dogoditi.
Znam, ali što ako? Samo pitam.
Taj dan osjećala sam se točno onako kako se osjećam u karijeri.
Htjela sam se odmoriti. Bila sam jako bolesna i umorna.
Ali ljudi oko mene jasno su Anittu vidjeli kao nekog
tko nikad ne odustaje.
Nekoga tko ide do posljednje kapi,
tko će doći do vrha, tko stalno pobjeđuje.
Zato mi nisu vjerovali.
Moramo se vratiti.
Bojim se.
Ali ne želiš odustati, to puno govori.
-Želim odustati! -Ne.
-Da, želim. -Što je to?
Zašto govorite…
Izgleda li kao netko tko želi odustati?
-To govorim. -Ali…
-Nikad ne želi odustati. -Da.
Ljudi, slušajte.
Stara ja
nikad nije odustajala.
Nova ja…
Ja želim helikopter i želim reći:
„Bolesna sam i nisam mogla.
Pobrinimo se za mene. Da! Silazim!”
Ovo je već bilo lijepo iskustvo.
Prvo hodanje po planinama. Krasan pogled.
Sve je bilo dobro i svidjelo mi se.
Nemam ni najmanju potrebu da odem dalje od ovoga.
Što je loše u odustajanju? U tome da se predomisliš?
Samo sam htjela biti slobodna.
Ako se nastavim penjati,
zadovoljit ću samo očekivanja filmske ekipe,
a njih nisam htjela razočarati.
Ali sad je potreba da šutim bila jača od potrebe da se popnem na vrh.
Možda dolaskom do pola puta dobivam najbolje od obje strane?
Samo uživam u toj prirodi,
malo fotografiram, šutim.
Dobro, neću moći snimiti kako dolazim do vrha.
Ali bih li izdržala posljedice uspona na najvišu planinu?
Previše je posljedica. Za obje odluke.
Promislila sam o cijeloj karijeri i životu.
Volim putovati sama, hodati ulicom,
bez tjelesnih čuvara,
upoznavati nove ljude u kafićima,
volim plesati nasred plesnog podija…
Kad bi se Anitta popela još više, možda Larissa više ne bi doživjela te trenutke.
A što tad?
Što bismo tada?
Bilo mi je drago zbog nje.
Jer odustajanje je katkad nužno da bismo mogli nastaviti…
Čak i u novom smjeru.
A smjer u kojem sad ide shvaćanje je da ne mora uvijek biti na vrhu.
Pjevačica Anitta provela je pet dana u duhovnom odmaralištu.
Odradila je tzv. gestacijsku mapu.
Izolirala se u potrazi za ravnotežom daleko od užurbanosti svakodnevice.
Izliječena sam! Gotovo je!
Gotovo je.
To je bio oporavak, obnavljanje.
Moraš otići onamo.
Curo!
Vjeruj mi. Ako ne odeš, ja ću te odvući!
-Bože! -Imaju hladne.
-Mama! -Jesi li sretna, dušo? Hvala Bogu!
Nije mi se često otvarala
i nije mi govorila što sve proživljava.
Nije mi to govorila, ali ja sam to uvijek pitala.
Bilo je dana kad bi rekla da to više ne može izdržati.
-To je Renan. Oduvijek je takav. -To sam ja.
Ti.
Ja uvijek vrištim i skačem.
-Takva sam. -Oduvijek.
Ali sad sam takva i sviđa mi se što sam takva.
Tako bi i trebalo biti.
-Točno. -Takva bih trebala biti.
-Vesela sam, skačem, pjevam. -Tako je!
Šalim se, zajebem i volim biti luda!
Volim raditi ludosti
i jako sam sretna.
Totalno sam luda!
Ima li koga kod kuće?
Krasno!
Kad smo djeca,
ne znamo točno tko smo.
Ono smo što ljudi oko nas odluče.
A to može trajati cijeli život.
Larissa je oduvijek bila posebna, drukčija.
Ali ja nekako imam dojam
da se nije uklopila u sebe pa je pokušala biti jednostavnija.
Kada dođemo do te faze života,
u 30-im godinama,
počinemo shvaćati što je zbilja važno.
Anitta je lik.
Želi biti jaka i moćna.
A unutar svega toga je Larissa, koja radi sve te druge stvari
još od malih nogu.
Mislim da je na pozornici drukčija.
Ali, tijekom godina,
čini mi se da je više kao Larissa. Kao da je više svoja.
Dopušta da se to dogodi.
Jeste li vidjeli Mjesec sinoć?
Izvela sam Charlieja u šetnju i podigla pogled.
Ne znam je li tako u Brazilu, ali ovdje izgleda suludo. Bože!
Ne mogu prestati plakati.
Lijepo je. Jako vas volim.
Sretna sam što vas imam. Kakav krasan Mjesec!
Vidio sam kako se mijenja.
Ne sjećam se koliko mi je puta rekla
da odem na terapiju, na Kundalini, u duhovno odmaralište.
Organizirala sam tulume da bi se svi napili i ludirali.
Sad organiziram sastanke za duhovni rast,
kako bi svi postali bića svjetlosti.
Razgovarate.
Mislila sam da ste počele sesiju.
Ne, čekam.
Danas smo imali aktivaciju Kundalinija.
Da, to je najmoćnija duhovna energija koju imamo.
Sad su mi najvažniji mir i smirenost.
Zagrli me. Moraš učiti, je li?
Moraš to naučiti.
I ti si me zagrlila!
Grli je.
Morat ćeš tako svakih deset dana.
-Inače ne grlim ljude. -Mene jesi. Bilo je baš slatko.
Ali…
Zagrlila sam te.
Dugo smo bile zagrljene.
Sad čak i ja…
Volim te.
Ima problema s tim. Moraš je zgrabiti da je poljubiš.
Opire se kad je primim. Kažem joj da se smiri.
Prijateljice smo.
Smislit će nešto što je dobro za njezinu duhovnost,
za njezin um.
Ako se ne odmara,
ako ne stigne obnoviti energiju,
opet će se razboljeti.
To je neprekidna potraga.
Larissa se bavi svime. Joga, Kundalini, duhovnost, sve,
kako bi smogla snage da na pozornicu izađe kao Anitta.
Ne želi biti sama.
Želi prijatelje uza se.
Volim te, Ju!
O, curo!
Posljednji gutljaj.
Okupat ćeš se?
Neću, ali samo zato što nemam ručnik.
Ali sretna sam.
Priroda je lijepa.
More je lijepo.
Susjedstvo koje gleda nas pijance je lijepo.
Sve je lijepo!
Možemo ostati do zore, a onda ujutro…
Ajme!
Voljela sam sve što sam radila. Mislim da sam ljudima mijenjala život.
Ali jesam li poslala dobru poruku?
Lijepo je!
Sunce izlazi odande ili odande?
Došla sam do trenutka kad sam sve već osvojila.
Postigla sam sve što sam htjela.
Htjela sam biti prva na svijetu. Bila sam.
Ali kad sam se popela na vrh ljestvice,
svi su počeli pitati
kad će sljedeća pjesma za vrh?
Više nisam bila opuštena i počela sam razmišljati o tome.
Oduvijek sam sanjala o tome da budem na vrhu.
Zašto nisam samo uživala i nekamo otputovala?
Smočit ćeš se!
Mrzim to pitanje.
„Što planiraš za sljedeću godinu?”
Ne znam, jebote!
Ne znam!
Nitko ne može vječno biti na vrhu,
imati sve to i biti zbilja sretan.
Zbilja si sretan tek tad
kad si sretan i kad sve to izgubiš.
Mislim da,
kad radiš što sam ja radila,
kad si istodobno posvuda,
uvijek postoji velika praznina.
Više i ne misliš na sebe.
Samo želiš još više.
Više pozornosti, još više.
Ta praznina u meni bila je tolika
da nije bilo važno koliko sam slavna.
Ništa je nije moglo ispuniti,
a mi tu unutarnju prazninu punimo stvarima izvana.
Bih li bila sretna kad bih to sutra izgubila?
To želim testirati.
Moram stati i reći: „Čekaj malo.
Moram naučiti kako da budem sretna bez toga.”
To je za mene i za sve druge.
Htjela sam snimiti ovaj film
da bih ljudima pokušala reći
da ne moraju biti slavni i bogati
da bi bili posebni.
Želim ljudima reći
da nema ničeg lošeg u tome
ako sutra
ili dogodine
nemaju novi, kulerskiji auto.
Da je u redu ako nemaju bolju kuću.
Da je u redu ako nemam hit singl
za pet godina.
Možemo biti sretni bez hitova.
Jako se dobro osjećam!
Doći mamici, psiću.
Budi umiljat mamici.
-Znaš što je smiješno? -Što?
Dovršila sam onu plavu knjigu.
Da.
U njoj je jebeno dobro poglavlje o smrti.
Govori o tome
kako treba živjeti kao da ćeš sutra umrijeti.
Da znaš da ćeš sutra umrijeti, cijenio bi svaku minutu tog dana.
Mislio bi: „Ajme, gledaj nebo!”
Bum!
Opet, opet!
-Želim još! -Glasnije!
Pročitala sam to i ujutro pomislila:
„Čovječe, to je istina!”
I dinamit kaže…
Bum!
I onda mi se sve promijenilo.
Taj sam se dan probudila…
I sve sam gledala u čudu. Gledala sam hotel, nebo.
Sretno sam nastupila
jer me nije bilo briga
što će biti poslije ni gleda li me tko ili ne.
Samo sam se htjela zabaviti dok nastupam.
Samo sam htjela uživati u svakoj sekundi.
Prvi put vidimo…
S prvog sastanka s Larissom otišao sam euforičan.
Kao da je bio Božić ili Stara godina.
Bijela si na snijegu.
-Hvala. -Nema na čemu.
U redu je?
-Čekaj. -Lijepo je.
Isto je bilo i kad smo se poljubili.
Meni se ne smješka tako.
Slično je bilo i kad me pozvala da ovo snimam.
-Čuo si? -Naravno.
Da, znala je da se bavim filmom.
Puno je vremena prošlo. To je bila profesionalna ponuda.
Provjera. Provjera zvuka.
Opet te spašavam. Snimi to.
Osjećao sam se kao da opet imam 13 godina.
I vježbao što ću joj reći poslije škole.
Što moje oči sad govore?
Nisam mislio da ćemo doživjeti ovo.
Sramim se to reći.
-Reci! -Umirem.
-Moram znati čitaš li mi misli. -Ne. Neugodno mi je.
Opet sam se zaljubio. A mislim da se i ona zaljubila.
Makni kameru i sjedni kraj mene.
Ne želim govoriti u kameru.
Pedro, sjajan si!
Tetoviraš, kuhaš, jako si seksi,
ševiš, sviraš bubnjeve, sviraš gitaru, kult si.
Ili si užasno super ili sam se zaljubila i poblesavila.
Charlie mi ne da da te zagrlim.
Još očekuješ poziv?
Poći ću s tobom.
Anitta u svom životu nema puno vremena za vezu.
Moram na terapiju.
Zapravo sam vidio samo Larissu.
Larissu koju sam poznavao.
Ne znam,
Larissu koju mislim da sam poznavao ili poznajem.
Otišli bismo u njezinu sobu na najviše sat-dva.
Ali zaribao sam s njom i ona više ne želi biti sa mnom.
Odmah.
Kad bih morao reći što je glavna Larissina mana,
onda je to što odmah prereže sve
što se savršeno ne uklapa u njezinu verziju ispravnoga.
Što radiš danas?
Tko će dobiti prvu krišku Larissa?
Ljudi su navalili.
Ovo mi je prvi put, Brazil. Poduprite me.
Evo.
Poslije te noći
razišli smo se.
Još sam radio na projektu, kamera je još snimala…
ali objektiv je postao zid.
-Tužna si? -Nisam.
Zašto si onda tako čudna?
Pa…
Čudno je kad ne znamo što se događa.
Osim ako ne želiš sve razjasniti.
Što se događa?
Ovaj odnos, moj rad s tobom, grozno mi je što se moram štititi od svojih osjećaja.
U početku sam ti rekla da se ovo ne smije dogoditi.
Da bi to sve upropastilo.
A tko je insistirao?
Ti.
A onda se ponašaš tako
pa se predomisliš,
ne objasniš mi i ne razgovaraš.
Nikog ne možeš prisiliti da bude s nekim.
Snimate?
Snimamo. Ali u redu je. Što je?
Moja će kći umrijeti ako je ne pozdraviš.
-Odmah ću. -Kvragu, zabrljao sam?
Htio sam razgovarati, ali odlučila je.
Posljednji dan snimanja.
Ovo je 60- rođendan Larissinog oca Maura.
Larissa oduvijek voli rođendane.
Po tome je kao Anitta. Voli organizirati tulume.
Ne samo za sebe, nego za sve koje voli.
Ne znam kako nađe vremena.
Katkad mislim da je sat koji otkucava neko drugo vrijeme.
Usred uragana je i rješava stotine problema,
sve ostavlja kad je nazove prijatelj dok ne riješi taj problem.
Bilo je jako svježe kad sam nastupala pred 20 000 ljudi.
Vrlo svježe.
Dobra večer!
Dobro došli, tatini prijatelji, obitelji.
Ovo je tati prva rođendanska zabava
pa to mora biti u velikom stilu.
Rekla sam mu:
„Tata, tebe je zbilja nemoguće iznenaditi.”
Rekao je: „Ja sam pai de santo.”
Ali jedno iznenađenje ipak nije predvidio.
Da večeras ja častim.
Možete početi.
Sva moja djeca slijedila su moju duhovnu stranu.
Svi imamo Orishe.
Kad su tvoji putovi zbrinuti, Orishe ti pomažu u tome.
Put predaka.
Larissina Orisha je dijete.
Oshosi. Dijete.
Bože!
Pozovimo mog tatu!
Čujmo što će on reći.
-Tata. -Hej, dušo.
Vidi što večeras nosim.
Nisam li lijepa?
Izgledaš kao Orisha.
S tim velikim događajima u životu superzvijezda
nikad se ne bih mogao nositi.
Ali ona je bila sretna.
Kad ju je nazvao otac
i rekao da je izliječen od raka,
gotovo da nije zaplesala nasred ulice.
Zbilja je sjajna.
Njezin život nalikuje na film.
Zaradila je školarinu u haljini od plastičnih čaša!
Imala je šest godina.
A sad nosi ovu haljinu i bisere.
Cura koju sam upoznao u Honóriju
i žena koju sad opet srećem
na pozornici
cura je iz predgrađa koja je promijenila ime da bi mogla biti sve što jest.
Istodobno je brižna kći i sestra
i vodi to svoje carstvo.
Volim mamu, volim tatu, volim brata.
S mojom mamom nije lako. Teško je probiti njezin oklop.
Sjajna je majka,
ali nikad me nije grlila ni ljubila.
Sad mi je najbolja prijateljica.
Stalno je zovem i to je savršeno.
Poslije svega ovoga
shvatio sam da Larissa i Anitta,
koje su se prije borile za prostor u njezinom umu,
koje su se nadmetale,
sad shvaćaju ono što sam ja shvatio.
Ne možeš živjeti tako što odbacuješ 50 % sebe.
Svi u sebi nosimo tu dualnost.
Nitko nije samo jedno.
I zbilja se nadam da ćemo se jednoga dana opet sresti.
I da ću je snimati kao prije,
kako pleše i pjeva, osvjedočiti se tom sjajnom susretu
između nje i moći zvučnika.
Larissa!
PLAŽA SÃO CONRADO
POSLJEDNJI DAN KARNEVALA
Gle, svanulo je.
Ideš trčati?
Ovo je bolje od bilo kojeg kluba.
-Zar ne? -Da.
Mokra sam.
Tverkale bismo na iste pjesme.
Super su to pjesme, ali to smo već radile.
A sad smo vidjele svitanje.
Nisam bila ovdje prije nego što sam postala pjevačica.
U Južnoj zoni.
Živjela sam u Riju i nikad nisam bila u São Conradu.
Nikad nisam bila na ovoj plaži.
Ovo je bolje od kluba.
Bolje od kluba.
Jebote!
Gomila pijanaca koji me ljute i previše govore.
Sinoć sam i ja puno govorila.
Ali rekla sam svašta zanimljivo.
Jako sam sretna!
Odlučila sam da ću biti sretna
i bit ću sretna kakvo god sranje da se dogodi.
Možete li i vi to odlučiti?
Zašto onda već niste sretni?
LARISSA: DRUGA STRANA ANITTE
Mislim da se želim seksati.
Naći ću nekoga.
Nikad nećete pogoditi koga.
Želim…
Kako se to kaže?
Ne seksanje.
Danas želim imati snošaj dok slušam mantre.
Sve ću ostaviti i biti pjevačica mantra na nekoj planini.
-Idem s tobom. -Idete sa mnom?
Prijevod titlova: Ivan Zorić