Downloaded from YTS.MX
Sinä tanssit, vai mitä? -Hymyile.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hän tanssii!
Tanssitko sinä?
Larissa!
Näetkö tytön pinkissä mekossa nurkassa synttäreillä?
Hän on Larissa.
Tässä, huhtikuussa 1994,
kun kaikki kadullamme puhuivat MM-kisoista,
hän juhli elämänsä ensimmäistä vuotta.
Kun hän syntyi -
30.3. edellisenä vuonna,
kukaan ei tiennyt, että Larissasta, joka tanssi kaiuttimien edessä,
tulisi Anitta, Brasilian historian suurin poptähti.
Anitta, minä rakastan sinua!
Sitä ei voinut tietää.
Silloin Larissa oli vain tyttö Honório Gurgelista.
Paikka oli erilainen kuin bossa novan ja "Girl from Ipaneman" Rio.
Se tuli tunnetuksi juuri hänen ansiostaan.
Hän vei funkin ja favelan maailman tärkeimmille areenoille.
Jos katsot vähän tarkemmin,
näet, että tuo tyttö Honóriosta -
oli jo silloin erilainen.
Lastenjuhlat olivat täynnä väkeä,
mutta hän oli yksin.
Hän tanssi mutta näki kaiken ulkopuolisen silmin.
Kahtia jakautuneena.
Hän ei tiennyt Brasilian voittavan mestaruutta -
eikä sitä, että hän jakautuisi kahtia -
ja valtavan suosittu Anitta -
tulisi kaipaamaan juhlien rauhallisia nurkkia.
Sekä juhlien nurkkia että omia nurkkiaan.
Näistä Punahilkka-aiheisista juhlista -
jäisi jäljelle vain kaiuttimien voima.
Anitta!
Anitta on ykkönen.
Laulaja on tehnyt historiaa maailman tärkeimmillä musiikkifestivaaleilla…
Aloittaessani funkkia ei soitettu radiossa.
Jouduin muuttamaan lauluni popiksi.
Anitta voitti taas palkinnon. -Hän on rankalla kiertueella.
Hän on konsertoinut tosi monissa kaupungeissa.
Rion laitamilta maailmalle… -Tyttö Riosta!
Anitta!
Kun Larissa soitti minulle ja pyysi minua mukaan,
tunsin oloni eksyneeksi.
En ymmärtänyt, mitä tapahtui.
Hänhän on nykyään Anitta. -Anitta!
Hän saisi mukaan kenet tahansa.
Miksi minut?
Kun hän selitti sen, ymmärsin syyn.
Olet kanssani koko kuvausten ajan.
Kun Anitta tekee töitä ja kun Larissa on yksityishenkilönä.
Kuka vain voi kuvata -
Anittaa.
Kaikki ovat varmaan tehneetkin niin.
Mutta Larissaa…
Ei Larissaa.
Tarvitsen jonkun, joka on tahdikas.
Larissa on salaisuus, jota juuri kukaan ei tunne.
Vain luotetuimmat näkevät hänet.
Ne, jotka ovat tunteneet hänet alusta asti.
Voimme aloittaa heti kun tahdot. Aloitan, kun haluat.
Uskon olevani mukana Larissan ja Anittan välisen hämmennyksen takia.
Luomus ja sen luoja -
eivät ole selkeitä hänen mielessään.
VMA:n saa…
Voi taivas!
Honório Gurgelin tähden tekemä työ sai tunnustusta,
kun hän voitti parhaan latinalais- amerikkalaisen musiikkivideon palkinnon -
Amerikan MTV:n isännöimissä juhlissa.
Hän ymmärsi, että perspektiivini -
ja yhteinen kotipaikkamme auttaisivat prosessissa.
Olemme taas täällä, Brasilia.
Esitin teille tänään rytmin,
jota pidettiin vuosikausia rikollisena maassamme.
Synnyin ja kasvoin brasilialaisessa getossa.
Tulette kuulemaan paljon enemmän brasilialaisfunkkia.
Tämä on vasta alkua. Brasilialaisfunk voitti VMA:n. Kiitos!
Anitta!
On erityistä olla täällä joka vuosi maani ainoana edustajana.
Kiitos teille kaikille.
Anitta, katso ja nosta…
Häneltä oli fiksua pyytää minua kuvaamaan.
Menin paniikkiin, ennen kuin aloitimme. Se on aika selvää.
Larissa, ensimmäinen tyttö, josta pidin,
oli nyt maailman kuningatar.
Hän ei ehkä tiedä sitä,
mutta hän on myös elämäni huonoimmin päättyneen rakkaustarinan kuningatar.
Lähettämäni ja poistamani viesti…
Kysyin, aioitko nukkua siellä.
Halusin kysyä, haluaisitko tulla tänne.
Kirjoitan niin ja sitten kiitän.
Se on viimeinen kerta, kun sanon sinulle jotain söpöä.
Voi ei, taas minä ärsytän sinua.
Päätin lähettää sen enkä välittää turhista.
En välitä, jos olosi on tukahtunut.
Hei. Olen sinulle vihainen mutten saisi olla. Älä huolehdi.
LARISSA: ANITTAN TOINEN PUOLI
Koska rakastan sinua.
ULOSKÄYNTI
Kuvaako hän meitä? -Me… Joo.
Pysy siinä. Näin me keskitymme.
Tiedätkö, että olemme tunteneet 12-vuotiaasta asti?
Ei voi olla. -Joo.
Kun olimme nuoria. Olin noin 11-vuotias.
Hän oli 13.
Olimme yhdessä rockkonsertissa…
Hän oli tosi hottis.
Tosi, tosi…
Hän oli naapuruston kuumin poika.
Minä en ollut.
Sitten… Jalkoihin sattuu.
Hän suuteli minua.
En voinut uskoa suutelevani häntä, koska hän oli niin hottis.
Olin itse tosi ruma! -Hitto vie.
Olin tosi ruma ja hän tosi hottis. Olin ihan ihmeissäni.
"Suutelen elämäni kuuminta poikaa."
Olin tosi onnellinen!
Ystäväni suuteli hänen ystäväänsä vieressämme.
Olin ihan…
Sitten yhtäkkiä -
kesken suudelman veljeni Renan…
Renan tuli!
Renan tuli ja…
"Älä suutele siskoani!"
Minä sanoin:
"Turpa kiinni! Milloin saan enää suudella näin kuumaa poikaa?
En enää ikinä! Hän on kuumin suutelemani tyyppi!
Turpa kiinni ja häivy!"
Veljeni suuttui kamalasti ja lähti.
Sanoin hänelle, että meidän piti jatkaa.
MANAGERI
Tulin hänelle töihin juuri kun hän alkoi laulaa espanjaksi.
Olin silloin J Balvinin manageri.
Autoimme häntä "Downtown"-laulun yhteydessä.
Anitta on aina samanlainen.
Hänellä on energiaa ja elämäniloa.
Hän saa, mitä haluaa. Epäilemättä.
Hän ei pelkää, jos häneen sattuu. Hän tietää selviävänsä mistä tahansa.
Anitta on supersankari.
Larissa on ihminen.
Hän on hyvin haavoittuvainen.
Kuvasin häntä ensi kertaa lavan takaa.
Se oli erilaista kuin mihin olin tottunut.
Olin aina lähellä Larissaa.
Tule sisään.
Minun mokani.
En ole esitellyt itseäni.
Olen Pedro ja olen myös Honóriosta.
Aloin ymmärtää vähitellen,
milloin Larissa lähti ja Anitta tuli hänen tilalleen.
Näin.
Olen palannut.
Haluat tai et.
Kun hän kutsui minut mukaan,
hän halusi todistajan sille, kuka hän oli ennen Anittaa.
Suostuin, koska tajusin hänen haluavan puhua siitä.
Tiesin, että koska olin tuntenut hänet,
olin yksi harvoista, joka osaisi selittää sen.
Rakkauteni häntä kohtaan ei liity mitenkään tähän elokuvaan,
mutta ajattelin,
että voisin olla rohkea -
ja kertoa hänelle tunteistani kaikkina vuosina,
kun seurasin häntä kaukaa.
Elokuvanteko lähentää ihmisiä.
On kiva, kun palasit.
Samoin. Oli ilo palata.
Onko välillämme yhä jotain?
Pitääkö hän kaltaistani tavallista miestä kiinnostavana -
oltuaan megajulkkisten kanssa?
Voinko kuvata häntä ammattimaisesti sekoittamatta asioita?
Tuntuuko paremmalta olla yhdessä?
Tuntuu kai. Miksi?
Ei miksikään.
Tai pahempaa…
Se on hienoa. -Onko hän yhä oma itsensä?
Osaanko itse olla sitä?
En tietenkään kertonut siitä hänelle -
mutta ajattelin sitä tullessamme hotellihuoneeseen.
Laitanko sen?
Hän tykkäsi sanoa nimeni, koska hänen isoisänsä oli kaimani.
Hänkin oli muusikko.
Hän esitteli musiikin Larissalle.
Pedro, Pedro! Missä on Pedro? Pedro!
Kuin olisit ollut kauan poissa. -Sinä olit kauan poissa!
En ikinä kadottanut sitä.
Minä, Anitta, Larissa ja kamerani.
Kamera tuli katsomaan ihmistä -
mutta päätyi seuraamaan kahta.
Kaksi upeaa naista -
avasi tämän oven minulle -
ja nyt sinulle.
Etkö tapaile ketään? -En. Luuletko, että tapailen?
Luulen. -Miksi?
Minä vain uskon niin.
Tapailet etkä kerro sitä, koska kyse on taiteesta.
Näin tyttöystäväsi Instagramissa. -Niinkö? Kenet?
Sen, joka on siellä. -Kuka?
Instassasi. -Se kuvako?
Me erosimme -
4 kuukautta sitten.
Oletko sinkku?
Olen valitettavasti. -Oikeastiko?
Oikeasti.
Miksi valehtelisin?
En tiedä.
Tai tiedän.
Minua suututtaa, kun kerrot tarinoita -
lapsuudestamme ja sanot itseäsi rumaksi.
Olin kamala! -Älä viitsi, Larissa.
Olin tosi ruma. Luokassa muut… -Sanoivatko ystäväsi niin?
Kun menin luokkaan,
ihmiset teeskentelivät kuolevansa ison nenäni takia.
Oikeasti. -Mitä?
Ihmiset teeskentelivät tukehtuvansa.
Millainen luokka se oli?
Isällä oli silloin vaikeuksia yrityksensä kanssa.
Meidän piti käydä -
julkista koulua.
Tykkäsin opiskella ja olin kova nörtti.
Pelkäsin käydä julkista koulua ja kirosin sitä.
Sitten pidettiin kauneuskilpailut. En usko sattumiin.
Se tapahtui, jotta voisin kertoa tarinan.
Pidettiin Kevättyttökisat.
Palkintona oli stipendi.
Ilmoittauduin siihen.
Tiedän olevani ruma, koska minusta tuli… Olin ruma.
Jouduin ilmoittauduttuani naurunalaiseksi.
Kisoissa oli teema,
kierrätys.
Kerroin äidille ilmoittautuneeni -
ja haluavani voittaa, jotta saisin stipendin.
Me teimme vaatteita kahvikupeista.
Kun pääsimme sinne, kaikki tytöt olivat pynttäytyneet.
Katso häntä.
Se on Paco Rabanne. Katso omaani.
Äiti sanoi: "Larissa, lähdetään täältä."
Kysyin, mitä hän tarkoitti.
Hän sanoi:
"Etkö näe, että muut ovat palkanneet väkeä -
mutta me teimme vaatteesi itse?
Sanoin, ettei sillä ollut väliä, koska heillä ei ollut sitä mitä minulla.
Hän kysyi, mitä se oli. -Sanoin: "Karismaa."
Menin lavalle näin.
Näin.
Näin!
Minulla on kuvia. -Voin kuvitella sen.
Ei… -Kaiken.
Minulla on kuvia.
Kello oli jo 19, kun äiti alkoi…
Hän aikoi lähteä ja oli jo ovella.
Nainen sanoi: "Voittaja on Larissa de Macedo Machado!"
Katsoin tätiäni ja sanoin: "Minähän sanoin, että voittaisin."
Menin lavalle -
ja otin olkanauhani, kukkani ja stipendini. Sain opiskella ilmaiseksi.
LASTENTARHA YLPEÄ ANKANPOIKANEN RIO 14.12.1998
Larissa oli tosi iso persoona jo taaperona ja on sitä yhä.
Jo pienenä asioiden piti olla, kuten hän halusi.
Siltä ei voinut välttyä. Hän on aina ollut sellainen.
Hän keksi leikkejä. "Ollaan laulajia,
leikitään tätä, ollaan teatteria."
Hän oli pomo ja johti kaikkea jo pienestä asti.
Noin!
Anna se minulle!
Olemme aina olleet läheisiä.
Kaikki tulivat synttäreille.
Hän sanoo aina:
"Olemmehan aina olleet onnellisia rahoista riippumatta?"
Vastaan, että niin oli.
Meidän seudultamme kotoisin oleville perhe on tärkeä.
Se on perusta.
Olen aina arvostanut omaani -
mutten ole nähnyt vastaavaa kuin Larissalla.
Huomenta, isä. Miten voit?
Näin unta, että itkit sängyssä selkäkivun takia.
Oletko kunnossa?
Anitta, kiitos paljon… Alan äänittää. Käyhän englanti?
Miten vain. -Hyvä.
Anitta, halusit heti alusta kansainvälisen uran -
ja sait sen tapahtumaan.
Kaipaatko mitään urasi alkuajoilta?
Kaipaan ainoastaan sitä, että sain olla aina perheeni kanssa.
Äiti! -Isä!
Kaipaan perhettäni kovasti, kun he eivät ole kanssani.
Olen emotionaalisesti riippuvainen.
Kun mummoni kuoli…
LARISSAN ISOÄITI
…hän alkoi vuotta myöhemmin -
kommunikoida kanssani unissa.
Hän oli paras ystäväni.
Uskontoni mukaan emme kuole koskaan.
Hän puhuu minulle ja kertoo tulevista tapahtumista -
ja tulevaisuudesta.
Hän on ystäväni, ja juttelen hänelle aina.
Hän ei ole kuollut.
Itketkö sinä yhä?
Hitto vie.
Veljeni tietää ajatukseni ja haluni.
Rakastan ja ihailen häntä kovasti enkä osaisi elää ilman häntä.
Hän on elämäni rakkaus. Teemme yhdessä töitä.
Tulen mukaasi huomenna. -En nähnyt sitä hänestä eikä hän minusta.
Tunnen nyt, että hän rakastaa minua kovasti.
Hän on kaikkeni.
Isä, rakastan sinua kovasti.
On ihanaa olla kanssasi. Rakastan sitä. Olen tosi onnellinen.
Kun olen rinnallasi, elämäni on parempaa.
Sateenkaari ilmestyy.
Olet ihana. Rakastan sinua.
Samoin, kultaseni. Olen tosi onnellinen rinnallasi.
Minäkin rakastan sinua kovasti.
Olen onnellinen, kun sinäkin olet.
Larissa on läheinen tätiensäkin kanssa.
Näin sen Honóriossa -
ja Instagramissa, kun hän matkustaa kaikki mukanaan.
Portugalia. -Niinkö?
Haluan perheeni ja ystäväni lavalle.
Kun perheeni tulee, haluan myös Brasilian lipun.
Hienoa. -Sitten ystäväni tanssivat…
Ja kun hän kutsuu perheensä lavalle.
Perheeni on kanssani.
Tämä on yksi elämäni parhaista päivistä. Kiitos, Portugali!
Ajattelen yhä sitä, miten paljon tarinoita Larissalla on.
Mitä sinä sanoit?
Lapsena ostoskeskuksessa oli Disney-juttuja, kuten Minni,
Mikki ja Pluto.
Disneytä. -Niiden edessä oli jono.
Niin.
Emme voineet jonottaa Minnin luo, koska jono oli liian pitkä.
Menimme lyhimpään jonoon eli Pluton luo.
Hän seisoi siinä ja katsoi muttei sanonut,
ettei halunnut sinne. Hän katsoi meitä.
Sanoimme: "Minnin jono on liian pitkä." Hän teki näin.
Minne Larissa meni yhtäkkiä?
Siellä oli paljon väkeä, ja mietimme, minne hän katosi.
Aloin itkeä ja luulin, että hänet kidnapattaisiin.
Hän oli pieni. "Rauhoitu." Hermostun aina.
Hän katosi. Missä Larissa oli?
Seisoi jonossa.
Pelästyimme siksi, koska hän ei alkanut kiukutella -
eikä sanonut, ettei halunnut sitä. Hän vain lähti. Se ei haitannut häntä.
Hän vain meni.
Tädit kasvattivat hänet äitinsä kanssa, koska he kolme tekivät yhteistyötä.
Miriam, Márcia ja Marília.
Miriam ja Mauro erosivat, kun Larissa oli alle kaksivuotias.
Renan oli nelivuotias, ja tädit pelastivat äidin.
Yksi asia Larissasta.
Koska hänen veljensä oli vanhempi eron aikana -
ja vaikutti kärsivän enemmän, Larissa tunsi olonsa hylätyksi.
Ne, jotka eivät vaikuta tarvitsevan huomiota,
tarvitsevat sitä ehkä eniten.
Kun he eivät saa sitä, he kovettuvat.
Se on varmaan totta. Larissa on herkkä -
ja järkevä,
ja Anitta on tosi kova.
Se on jopa pelottavaa.
Molemmat ovat hyvin romanttisia,
mutta sen huomaa enemmän Larissasta.
Anitta on täysin päinvastainen.
Kuka sanoo, ettei kaikkea voi olla kerralla?
Joka tapauksessa hän tunsi lapsena olonsa näkymättömäksi,
kuten hän sanoo aina.
En tiedä,
on ehkä helpompaa valita itsestään vain yksi puoli -
ja ymmärtää myöhemmin, että molemmat voivat…
Miten sanoisin sen?
Elää rinnakkain.
Olin koko lapsuuteni näkymätön kotona.
Äitini ei hyväksynyt minua.
Minun olisi pitänyt olla vaatimattomampi.
Niinkö?
Minun piti erottua vähemmän, puhua vähemmän,
olla vähemmän yliampuva, vähemmän ylellinen ja…
Hänestä minun olisi pitänyt olla kuin veljeni.
Veljeni oli aina rauhallisempi -
ja muistutti äitiä. Olin enemmän…
Enkä halunnut olla…
Halusin olla…
Ilman uraani ja mitä olen rakentanut Anittana,
kaikki saavutukseni…
Aina kun tein -
historiaa kotimaassani -
ja koko jutun,
olin täysin arvoton.
Kuin kellään ei olisi ollut syytä katsoa minua.
Jos en olisi tehnyt sitä ja muuttunut Anittaksi,
olisin ollut merkityksetön,
koska koko lapsuuteni oli sellainen.
Hei, äiti. Mitä kuuluu? Muistatko Pedron,
lapsuudenystäväni Honóriosta? Sinisilmäisen blondin, jota suutelin.
Hän kuvaa minua.
Rakastan sinua kovasti. Video oli ihana.
Se oli hieno.
Palaan Miamiin. Rakastan sinua kovasti. Kaipaan sinua.
Charlie, tule!
Charlie!
Voivatko linnut lentää niin kauas ja korkealle kuin haluavat?
Onko linnun lentokorkeudella rajansa?
On.
Mikä se on?
Anitta teki uuden ennätyksen -
hitillään "Envolver", kun se nousi maailman kärkeen Spotifyssä.
Missä äiti on? -Tuolla alhaalla.
Voitko uskoa? -Äiti!
Voitko uskoa? En minäkään. En usko vieläkään.
Anitta!
Sanoin… -Isä!
Hitto vie!
Tosi hyvä. -Hittolainen!
Voi taivas! -Joo.
Aivan, kultaseni. -Isä…
Uskomatonta.
Aivan. -Se on epätodellista.
Se on uskomatonta.
Ei. Se soi, ja sitten…
Jokaiselle artistille upein palkinto -
on kyky tehdä juuri sitä, mitä taiteellisesti haluaa,
ja maailman arvostavan sitä.
"ENVOLVERIN" ÄÄNITYSSESSIO
Mahtavaa!
Kaunista! -Niin on.
Hitsi. -Se on mahtava!
Joku sanoi, että brasilialaisen on mahdotonta saada kansainvälinen ura.
Kaikki yrittivät sitä.
Se onnistui viimeksi viime vuosisadalla bossa novan ansiosta.
Tällä vuosisadalla sitä ei enää ollut.
Minulla oli jo maani isoimmat hitit,
joten aloin miettiä, mitä voisin tehdä seuraavaksi.
Soitin veljelleni.
"Haluan kansainvälistyä ja julkaista laulun espanjaksi. Hän kysyi:
"Miksi?
Onnistuimme juuri murtamaan maamme ennakkoluulot.
Haluatko aloittaa taas alusta? Joutuisit aloittamaan pohjalta -
ja tekemään samaa paskaa kuin kuusi vuotta sitten.
Energiasi ei enää riitä siihen." Vastasin:
"Haluan tehdä sen."
Jäävätkö nuo reiät tuohon? -Eivät.
Se on neliö. Emme voi liikkua näin.
Ei, tule tänne. Näytän, miten se toimii.
Joudun aina viemään kulttuuriani -
ja syleilemään sitä, koska se on taustani.
Hän taistelee tärkeänä pitämänsä asian puolesta.
Hän on sellainen. -Täydellistä!
Ensimmäinen brasilialainen maailmanlistojen ykkösenä -
ja esiintyjänä Coachellan päälavalla.
Haluan jatkaa eteenpäin.
Kaikki asettuu kohdalleen hyvällä tavalla.
Hei! -Me elämme!
Tykkään reiästä, josta lettisi tulevat.
Pitää päästää tukka valloilleen.
Ei mitään paskaa. -Vapaana!
Voimme hengata täällä.
Täällä on jälkeenpäin juotavaa, jos tahdot.
Voit polttaa ja tehdä, mitä lystäät.
Kuin minun maailmani. -Favela. Tee mitä tykkäät.
Me ollaan hoodeilla. -Se on sotkuinen…
Kaiuttimia.
Jotkut artistit ovat muuttaneet nimensä -
ja luoneet muita persoonia.
Yleensä jompikumpi kahdesta puolesta -
lakkaa olemasta. Ei hänen kohdallaan.
Noin minä menen näyttämölle. Katso.
Moottoripyörällä.
Faveloissa jotkut asuvat korkealla vuorilla.
Joo. -Emme halua kävellä koko matkaa ylös.
Käytämme moottoritakseja.
Kyyti maksaa taalan pari, ja pyörä vie kotiin -
ja palaa takaisin favelaan.
Menette siis moottoritaksilla… -Menin sillä ennen töihin.
Halusin tehdä karnevaalit mutten liian ilmiselvästi.
Riossa on perinne… -Rion…
Joo, ne ovat perinteiset karnevaalit.
Kun näkee läheltä Larissan ja Anittan…
Olimme Kaliforniassa ja Honóriossa yhtä aikaa.
He kaksi ovat maailman tärkeimmillä musiikkifestivaaleilla.
Tämä on ensi kertasi Coachellassa. -Joo, olen…
Pelottaa helvetisti.
Niinkö? -Joo.
Tällä hetkellä -
minua pelottaa.
Pelkään antautua naiselle, joka on tottunut isoon elämään-
eikä pieneen.
Naisena showalalla…
Auta minua pukeutumaan.
Jos mies ei ole showalalta,
asioista tulee vähän vaikeampia.
Se on oikeaa bisnestä.
Kenen kanssa alkaa pariksi ja missä näyttäytyy yhdessä?
Haitko luistimeni?
Eikö sinulle tule kylmä noissa vaatteissa?
Ymmärsin, että vaikka halusin sitä itselleni,
minusta ei ole siihen.
Katso.
Nyt sinulle ei tule kylmä.
Tässä. Näetkö, miten tykkään pitää huolta rakkaistani?
Ymmärsin, että siitä tulisi sellaista.
Kun pidän jostakusta, olen ihmisen kanssa, joka on minulle hyvä.
Olipa hän sitten tarjoilija,
auton vartija -
tai ovimies.
Sillä ei ole väliä.
Meidän pitää mennä sisäänkäynnille asti.
Mennään…
Se peittää päämme. -Näetkö sinä? Minä en.
Näen nyt. -Missä? Näetkö sinä nyt?
Joo.
Se on hullua.
Jos rikas ja kuuluisa mies veisi ulos kauniin maalaistytön,
kaikki sanoisivat, että se olisi hienoa.
"Hän meni ulos kiltin maalaistytön kanssa."
Jos nainen seurustelee tavallisen miehen kanssa,
jolla on tavallinen työ,
sanotaan, että hänen pitäisi olla omantasoisensa miehen kanssa.
Mies määrittelee naisen arvon eikä nainen itse.
Etkö sinä tule?
Etkö tule nukkumaan? -Käyn ensin suihkussa.
Sitten pesen sinut.
Mitä? -Minä pesen sinut.
Sitten et haise… Missä se on? Tule tänne.
Tuosta kamalasta tupakan hajusta pitää päästä.
No niin.
Minä teen sen. Toimi nyt.
Toimi!
Tule.
Olet ihan tatuointien peitossa.
Et ole oppinut käymään suihkussa.
Saanko pestä sinutkin? -Et. Osaan itse.
Hyvä on.
Osaan käydä suihkussa.
Sinä et osaa.
Anitta.
Anitta tuli.
Kop, kop.
En voi!
Anitta. -En voi olla Anitta kanssasi, ääliö!
Minun pitää kännätä illalla.
Aletaan jo juoda. -Minä aloitan. Anna se.
Aikuisviihdettäkö? -Minä teen sen!
Tuolla on Don Julio Rosadoa.
Hitto! -Meillä on…
Muistatko, kun tulit ja olimme kahden?
Muistan.
Me puhuimme tietyllä tavalla.
Niin.
Huomasitko, miten muutuin muiden tultua?
Kun he tulevat enkä halua näyttää aitoa itseäni,
persoonallisuuteni muuttuu.
Joskus kysyn itseltäni,
miksi olen yhtäkkiä sellainen.
Tiedän syyn -
mutten voi hallita sitä.
Miksi niin käy?
Koska pelkään, että he tuomitsevat minut.
On nälkä. -Hei, Anitta.
Hei, Pedro.
Hei!
Tule, kerron salaisuuden. -Kerro. Minä kuvaan sen.
Pedro, näytät tosi hottikselta kamera kädessäsi.
Sanoiko sen Anitta vai Larissa?
No? Vastaa. -Olen tosi vihainen!
Vastaatko myöhemmin?
Tietysti Anitta. En ikinä sanoisi niin.
Ajattelen niin. -Haluan kuulla siitä myöhemmin.
Mitä? -Haluan kuulla siitä.
Joo. Hei, kaikki!
Meille on ilo olla täällä. Oletteko valmiita?
Hurrikaani saapui, vai mitä? -Joo, sinä tulit.
Mitä epämukavampi oloni on Anittana,
sitä vahvemmin Anitta ilmaantuu.
Hän on tänään tosissaan. -Hän tulee aiemmin ja vahvemmin.
Täysin sekoa.
Kun pääsemme kotiin, voitko halata minua?
Tietysti. -Jos alan seota.
Ilman muuta.
Halaat jo ilman kriisiäkin. -Joo.
Kun aloin kuvata Larissaa,
suurin haasteeni oli peittää tunteeni häntä kohtaan.
Teeskentelin vain seuraavani kotikatuni tyttöä,
josta oli tullut poptähti.
Kenen käsilaukku tuo on? -Mikä niistä?
Mikä laukku?
Ai tuoko? En tiedä, kenen se on.
Se oli Carmen Mirandan.
Vau.
"ILTALAUKKU"
Tajusin pian, ettei intiimiytemme ollut muuttunut.
Ero oli se, että yhtäkkiä tunsin olevani rakkaustarinassa.
Tehty. Tiedätkö, mitä aion tehdä?
Arvaa.
Uskomatonta. Hitto vie. -Valot pois.
Onko tämä unta?
Älä tee mitään. Suljen tämän. Katso, miten pimeä huoneeni on.
Hitto vie.
Luullaanko minua epävarmaksi?
Luulevatko he saavansa tietää sen?
Uskon niin.
Niin minäkin.
Kukaan ei varmaan usko, että menen lavalle luullen kaiken olevan surkeaa,
että olen surkea, ettei kukaan halua nähdä minua,
ettei kukaan pidä siitä -
tai ettei kukaan tule konserttiin.
Enpä usko.
Kun Larissa kertoi ennen nukkumaanmenoa -
tuntevansa epävarmuutta ennen lavalle menoa, tunsin oloni eksyneeksi.
Mitä Rio de Janeiro?
Hän oli päivän alkaessa pomotilassa, joka vaikutti voittamattomalta.
Hänen mikrofonissaan on kaksi kanavaa.
Yksi laulamista ja toinen bändille puhumista varten.
Tämä on upeaa!
Ottakaa siivet pois.
Hän johtaa koko operaatiota.
Teen nyt ympyrän.
Hän voi nähdä lavalla jotain ja palata tiiminsä luo.
Pelkään, että vanha nainen musertuu -
kaidetta vasten. Tuokaa hänet eturiviin.
Hän näkee kaiken kerralla -
ja tajuaa sen…
Huomio, kaupungin vartijat!
Hän ryösti miehen, joka oli tuolla.
Hän meni tuonne.
Näin sen itse eivätkä muut. Hän ryösti miehen ja meni tuonne.
Hän ei tyydy pelkkään julkisuuteen -
eikä epäröi, on hän sitten kuorma-auton katolla tai vaaleissa.
Hän hyväksyy itsensä vapaasti ja anteeksi pyytämättä.
Hän on valtavan vahva,
eikä häntä voi kusettaa.
Kuusi, seitsemän, kahdeksan, yksi.
7, 8, 8, taputus. Yksi, kaksi, kolme,
neljä, viisi, kuusi, seitsemän, kahdeksan. Kävellään.
Kaksi, kolme, seis.
Viisi, kuusi, seitsemän, kahdeksan. Yksi, kaksi…
He eivät jääneet tarkistamaan eivätkä katsoneet treenejä.
Mietin, että vaikka tiimissäni on paljon ihmisiä,
miksi minun -
eli artisti Anittan pitää ajatella sitä nyt.
Minun pitää miettiä ongelmaa -
viisi minuuttia ennen treenejä.
Haluan vastauksen. Mikä se on?
Kamera vangitsi kerralla artistin ja tuottajan,
koska hän seuraa kaikkea.
Joka kerta samaa paskaa.
Kun olen Brasiliassa väkeni,
tiimini ja organisaationi kanssa, miksi tällaista ei tapahdu?
Kanssani on helppo tehdä töitä.
En vaadi turhia enkä pyydä paskaakaan.
Se on helppoa.
"Mitä haluat, Anitta? Saat mitä vain.
Miten haluat sen?" "Miten vain on parasta kaikille."
Olen aina sellainen. Se on helvetin helppoa.
Kysymys.
Tunteeko Larissa, kun käytät Anittan energiaa?
Kuin -
aseen rekyylin?
Joo. Tarkoitan…
Tunnen sen vasta kotona.
Palaan kotiin ja…
Oloni on kuin olisin kiduttanut itseäni.
SEVILLA, ESPANJA
Mitä Pedro?
Heräsitkö juuri? Herätinkö sinut, kun pudotin jotain?
Taas Larissan keksimä juttu.
Olipa kerran Larissa, joka meni latinalais-Grammyihin.
Larissa alkoi laittaa meikkiä juuri ennen lähtöä.
Joku soittaa sinulle.
En itkeä aio
En tiedä, nauraisinko vai itkisinkö.
Pian hankaan ne pois naamaltani ja päätän jäädä pois.
Hermostutat minua, kun katsot noin.
Selviän jotenkin, menemme ulos, ja näytän upealta.
Kaikki sanovat "näytät upealta".
Vastaan, että niin näytänkin.
Siinä ovat illan muistiinpanot.
Ihmisiä kuolee nälkään, ja huolehdin ihan tyhmästä jutusta.
Elämäni on mielenkiintoista. Koko ajan tapahtuu jotain.
Päädyn aina -
puhumaan siitä.
Tiedätkö? Näytän sen kaiken.
Se saa Larissan elämän näyttämään tylsältä.
Hänen elämässään ei tapahdu koko ajan.
Siinä ei ole juonenkäänteitä eikä ratkaistavia ongelmia.
Hän jää taustalle. Hänestä unohdetaan puhua.
Niin käy minullekin.
Unohdan hänet, koska hänen elämänsä on vähemmän mielen…
Ei vähemmän mielenkiintoista mutta vähemmän täyttä.
Kadotin jo laturini.
Toivon tällaisina hetkinä, etten olisi Anitta.
Haluan kamalasti mennä ulos -
mutten halua huolehtia paikasta. Haluan vain mennä, minne tahdon.
Jos menen jonnekin, minulle sanotaan, ettei se ole hyväksi,
koska minun ei ole hyvä olla siellä -
tai etten voi olla ulkona. Haluan olla ulkona.
Onko sinulla Bluetooth, ystäväni?
Kuka hän on? -Carmen Miranda.
Etkö tunne häntä? -En.
Opetetaan ystävällemme,
kuka Carmen Miranda on.
Carmen Miranda oli ensimmäinen brasilialainen,
josta tuli kuuluisa Brasilian ulkopuolella.
Tiedätkö, kuka muu brasilialainen saavutti saman hänen lisäkseen?
Arvaa kuka.
Mitä mieltä olet tästä illasta?
No…
Meillä oli kivaa.
Ihmiset pelkäävät kertoa minulle asioita.
Kuten mitä? -Ja he pelkäävät kysyä.
Olen heistä Anitta, joka tanssii ja twerkkaa.
Kun on seksin aika, he miettivät:
"Hitto, en voi.
Minun pitää täyttää odotukset, koska hän on kuuluisa."
He eivät saa sitä nousemaan.
Alussa minulle tuli siitä kamala olo.
Tulin tosi surulliseksi.
Kukaan ei voinut olla kanssani siten.
Mietin, miksi niin kävi aina minulle.
Käyttäydyin kuin uhri. Nykyään mietin vain,
ettei niin ollut tarkoitus käydä.
Riittää.
Sammutan sen.
Selvä. Mikä on lempilaulusi?
Katso. -Tuletko pitämään siitä? Uskon niin.
Olen melko varma, että pidät siitä.
Kuuntelisitko tätä laulua -
koko loppuikäsi, jos pitäisi valita yksi?
Joo. Kerrotko omasi?
Omaniko? -Niin.
Kerron.
Tämä on lempilauluni.
Se on tämä.
Odota.
Kun olin teini,
näin yhden elokuvan.
En muista sen nimeä,
mutta se tyttö lauloi tämän laulun, ja se oli tosi -
romanttinen rakkaudentunnustus.
Olen aina ollut romanttinen,
mutta muut eivät tunne minusta sitä puolta,
joka on hölmön romanttinen.
Siksi siitä tuli lempilauluni.
Koko maailmassa.
Nukuttaako?
Olen kännissä.
Olen omassa…
Olipa kerran.
Keksimässäni sadussa.
Ihailen Larissassa kovasti sitä, että hän on hyvin spontaani.
Hän on täysin aito.
Hän nauraa ja itkee peräjälkeen.
Se on kuin viettely ja pyjamat.
Hän on artisti ja sympaattinen olkapää yhtä aikaa.
Hän on syvä, vitsailija -
ja koko maailman kuningatar, eikä kukaan välitä muista häntä enempää.
Joskus mietin, miten niin ristiriitaiset asiat voivat elää sovussa.
Kysyin häneltä kerran, miksi hän alkoi itkeä yhtäkkiä.
Nauroimme kamalasti.
Hän pysähtyi, katsoi minua vakavasti ja sanoi: "En tiedä."
Tuon sen lähemmäksi, jotta kuulet kunnolla.
Istu tuohon.
Hei. -Tulkaa peremmälle.
Mitä?
Haluan soittaa teille tätä laulua, kunnes korvanne putoavat!
Hei, kaikki.
Mitä?
Hän tulee, tekee ja lähtee. Paskat siitä.
Näin sen juuri.
Pyjamat!
Pelkään lentämistä.
Se oli vaikeinta kuukausien kuvausten aikana.
Verrattuna hänen kokemaansa lentopelko ei ole mitään.
Hei, kultaseni. -Hei, tohtori. Mitä kuuluu?
Kuuletko? Miten voit? -Kerro.
PET-skannaus on valmis.
Se antaa meille parhaat todennäköisyydet.
On todennäköisintä, että kyse on kasvaimesta keuhkoissa.
Syöpäkö? -Onneksi…
Se vaikuttaa syövältä mutta se on paikallinen.
PET-skannaus on koko keholle. Syöpää ei löytynyt muualta.
Jos leikkaus tehdään huolella, isäsi paranee.
Huonojen uutisten saaminen -
monien tapaamisten keskellä on vaikeaa,
koska tapaamisia ei voi perua.
Tervetuloa, supertähti Anitta.
Voitteko laskea kanssani?
Aloitetaan.
Viisi, neljä, kolme, kaksi, yksi…
Kuvittele, että keksit itsellesi toisen nimen -
ja elät elämäsi kahdella täysin erilaisella tavalla.
Olen tosi hottis!
Sanoin aina äidille, että ryhtyisin laulajaksi,
tulisin kuuluisaksi ja pälä pälä.
Mutta kun aloin laulaa,
en halunnut vain sitä vaan muuttaa maailmaa.
"Haluan muuttaa maatani."
Koska olen täällä, se edustaa sitä, että alan onnistua.
Minä onnistun siinä, joten olen tosi onnellinen.
Ja olen tosi… Näytän tosi kuumalta!
Äiti, katso!
Olenko oikeasti tuollainen?
Tietysti.
Larissa on aina tehnyt selväksi, että haluaa tulla nähdyksi.
Kun hän on tuolla äitinsä kanssa ja tulee nähdyksi kahdesti,
se merkitsee hänelle paljon enemmän kuin maailmalle.
Kiitos.
Hei. Kiitos.
Kiitos paljon!
Isä, mikä on aamulla paras aika, jolloin hoitaja voi ottaa verinäytteen?
He saavat tulokset tultuani, ja voimme tehdä sen yhdessä.
Vaikka Anitta näyttää voittamattomalta,
Larissa ei ole sitä.
Numerot eivät aina täsmää.
Tervetuloa, Anitta!
HAAG, ALANKOMAAT
Kaikki hyvin.
Olen jo puhunut portugalia, joten jatketaan!
Hitto vie! Jos äänentoisto ei hajoa, voimme jatkaa.
Jos se särkyy, laulakaa te.
Kuvitellaan englanniksi, että kaikki on hyvin. Olen tosi iloinen!
Voi taivas!
Melkein joka laulussa musiikki lakkasi toimimasta.
Laitteet hajosivat viiden minuutin välein.
Tuokaa drinkkini. Tämä paska riittää minulle.
Kukaan ei huomaa sitä, jos ei ole tosi lähellä.
Hei, Anitta tässä. Haluan kiittää kaikkia…
Hän ei vain tanssi, laula -
ja esiinny tunteella ollessaan lavalla.
Se ei olisi iso juttu.
Hän johtaa valtavaa operaatiota ja varmistaa sen sujumisen.
Se on uuvuttavaa.
Vihaan kiertueita -
matkustamisen takia.
Se särkee sydämeni, mieleni ja kaiken.
Kaikki nämä päivät. 13, 14, 15, 16, 17… -Se on perseestä.
Esiinnyn joka päivä eri maassa.
PARIISI, RANSKA
Tule jo. Tule sisään tai mene ulos. Noin. Sulje ovi.
Hitto vie, sulje ovi
Tämä vesi on kuumaa…
Saitko sen… -Joo.
Kiitos.
Kolme esitystä peräkkäin.
Eri maissa. Minä kuolen. Haluan itkeä.
Haluan…
Haluan kuolla.
Tiedätkö, kuka on Carmen Miranda?
PORTO, PORTUGALI
Se on hullua.
Hänen pitää luopua elämästään.
Kaikella on hintansa.
Hän ymmärsi lopulta, että Larissan piti kuunnella itseään.
Jos hän olisi jatkanut sitä tahtia, hänen terveytensä olisi kärsinyt.
Hän mainitsi sen minulle,
koska oli lukenut kirjaa Carmen Mirandasta,
joka teki myös töitä taukoamatta. Hänen kehonsa antoi lopulta periksi.
KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
Se on tosi vaikeaa.
Kun yksi juttu paranee, ilmestyy toinen…
Heti sen jälkeen. Kehoni…
Kehoni ei siedä rauhaa.
En kestä sitä enää.
Aina kun tapaan jonkun,
joka tietää, kuka Anitta on, muttei ole läheiseni, muutun häneksi.
Kytkin kääntyy. En halua muuttua häneksi jatkuvasti.
Pystyin ennen hallitsemaan sitä.
Nyt kun minut tunnetaan, en voi enää hallita sitä.
En kestä sitä enää.
En kestä sitä, etten voin hallita häneksi muuttumista.
Se on sen hinta. Älä luovuta.
Joudut maksamaan siitä, kuka olet ollut tähän asti.
Luomastasi hahmosta. -Haluan vain haudata kaiken.
En pysty antamaan yhtä paljon kuin ennen.
Enkä minä… En kestä sitä enää.
En pysty siihen.
Ehkä siksi hän päätti -
saada taas yhteyden itseensä.
Hän ei pidä helpoista asioista.
Hän päätti tehdä sen maailman huipulla.
KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
MOUNT EVERESTILLE KIIPEÄMISEN ALOITUSPISTE
Kun on kansainvälinen artisti,
ei ole kuuluisa joka paikassa,
koska maailma on tosi iso.
Se on tosi iso.
Aina on jokin paikka, jossa ihmiset eivät tiedä, kuka olet.
Ei ole väliä, kuka on.
Vuorilla kaikki ovat tasa-arvoisia. Kukaan ei saa erityiskohtelua.
Olen kiivennyt Everestille. Se ei tee minusta erityistä.
Joskus ihmiset haluavat kuvan kanssani.
Monestiko yritit? -Vain kerran ja onnistuin.
Se on siis helppoa. Mennään.
Sanotaan, että kun pääsee sinne,
haluaa vain -
päästä huipulle, koska näkee muiden onnistuvan.
"Ihmiset käyvät siellä. Minäkin menen. Voin olla parempi.
Pääsin jo tänne. Pääsen sinnekin."
Kuvittele, kun olet perillä.
Se olisi melkoista.
Jos pääsee huipulle,
siellä ei voi olla enempää kuin kahdeksan minuuttia.
Muuten sinne kuolee ja näyttää ikuisesti nuorelta jäätyneenä.
Ihmiset näkevät ikuisesti ja puhuvat sinusta.
Oliko se sen arvoista?
Kun pääsee 7 000 metrin korkeuteen,
sanotaan, että alkaa seota hapenpuutteen takia -
eikä voi ajatella kunnolla.
Se vastaa menestystä, jos ajattelee asiaa.
Vielä tunnin kävely.
Ehkä vähemmän.
Entä jos kadumme lähtöä?
Me…
Entä jos huomenna… -Niin?
Entä jos joku meistä epäröi ja haluaa lopettaa?
Toivottavasti niin ei käy.
Ymmärrän, mutta entä jos käy?
Minulla oli täysin samanlainen olo kuin urani suhteen.
Halusin levätä. Tunsin oloni tosi sairaaksi ja väsyneeksi.
Mutta ympärilläni olleilla ihmisillä oli selvä kuva Anittasta ihmisenä,
joka ei luovuta ikinä.
Hän antaa kaikkensa viimeiseen pisaraan asti -
ollakseen paras, päästäkseen huipulle ja voittaakseen.
He tuskin uskoivat minua.
Meidän pitäisi palata.
Minua pelottaa.
Et halua luovuttaa. Se on tärkeää.
Haluan luovuttaa! -Ei.
Haluan… Kaverit! -Mitä?
Miksi te sanotte…
Miksi kaikki… -Vaikuttaako hän luovuttajalta?
Sitä minä tarkoitan. -Mutta…
Hän ei luovuta ikinä. -Periaatteessa.
Kuunnelkaa.
Vanha minä -
ei luovuttanut.
Uusi minä…
Voisin nousta kopteriin ja sanoa:
"Olen sairas. En päässyt perille."
"Rauhaa." -"Huolehditaan minusta." Joo!
Tykkään jo kokemuksesta. -"Menen kylpylään."
Ensimmäinen vaellukseni. Pidin näkymistä.
Se oli… Kaikki on hienoa. Pidin siitä.
Minun ei tarvitse mennä yhtään pidemmälle.
Mitä vikaa luovuttamisessa tai mielensä muuttamisessa on?
Halusin olla vapaa.
Minusta tuntui, että jos olisin jatkanut,
olisin vain tyydyttänyt ryhmän odotuksia,
mutten halunnut tuottaa pettymystä kuvausryhmälle.
Yhtäkkiä halu vaieta oli suurempi -
kuin halu päästä huipulle.
Oliko parasta päästä puoliväliin?
Nautin paikasta, luonnosta,
kuvauksista -
ja hiljaisuudesta.
Emme saa kuvattua huipulle pääsyä.
Mutta kestäisinkö maailman korkeimman vuoren huipulle pääsemisen seuraukset?
Molemmissa on liikaa sivuvaikutuksia.
Aloin miettiä koko uraani ja elämääni.
Tykkään matkustaa yksin, kulkea kadulla ilman henkivartijoita -
ja tutustua ihmisiin, joita tapaan baareissa.
Tykkään tanssia tanssilattialla…
Jos Anitta kiipeää yhä korkeammalle,
Larissa ei enää ikinä koe sitä.
Mitä sen jälkeen?
Mitä teemme sitten?
Olin iloinen hänen puolestaan.
Uskon, että joskus pitää luovuttaa, jotta voi jatkaa -
vaikka uuteen suuntaan.
Hänen nykyinen suuntansa -
ei vaadi olla aina huipulla.
Laulaja Anitta teki viiden päivän hengellisen retriitin,
niin sanotun raskausajan kartan.
Hän eristäytyi etsiäkseen tasapainoa kaukana arjen kuhinasta.
BRASILIA
Olen parantunut! Se on ohi.
Kaikki on ohi.
Kyse on toipumisesta ja arpien paranemisesta.
Sinun on pakko mennä sinne.
Tyttö!
Luota minuun. Jos et mene, raahaan sinut sinne.
Hitto! -Siellä on juotavaa.
Äiti! Vau! -Oletko onnellinen? Luojan kiitos!
Hän ei avautunut minulle usein -
eikä kertonut kokemuksistaan.
Hän ei puhunut, mutta kyselin aina.
Hän sanoi joskus luovuttavansa ja ettei kestäisi enää.
Renan on aina ollut sellainen. -Niin olenkin.
Sinäpäs.
Minä huudan ja hyppelen.
Olen sellainen… -Olet aina ollut.
Nyt olen sellainen ja pidän siitä.
Joo. -Niin sen pitääkin olla.
Aivan. -Minun on tarkoitus olla sellainen.
Olen iloinen, hyppelen ja laulan… -Totta!
Vitsailen, mokailen ja tykkään pelleillä.
Tykkään tehdä hulluja juttuja -
ja olen tosi iloinen.
Ihan hullu! Minä pelleilen!
Onko kotona ketään?
Kaunista!
Kun olemme lapsia, emme tunne itseämme.
Olemme, mitä muut käskevät.
Tosi nätti! -Se voi kestää eliniän.
Larissa oli aina erityinen ja erilainen.
En tiedä. Minusta tuntuu…
Hän ei sopinut omaan muottiinsa vaan yritti olla tavallisempi.
Uskon, että kun päädymme siihen pisteeseen kolmikymppisinä,
alamme nähdä, mikä on tärkeää.
Anitta on hahmo.
Hän haluaa olla vahva ja voimakas.
Kaiken sen sisällä on Larissa, joka tekee kaikkea muuta,
mitä hän on tehnyt jo lapsesta asti.
Hän on lavalla erilainen,
mutta vuosien saatossa -
minusta on alkanut tuntua, että hän on kuin Larissa ja oma itsensä.
Hän antaa sen tapahtua.
Näittekö kuun tänä iltana?
Vein Charlien kävelylle, ja kun katsoin eteenpäin…
En tiedä, onko se Brasiliassa sellainen, mutta se on upea täällä.
En voi lakata itkemästä.
Tosi kaunis. Rakastan teitä kamalasti!
Olen kiitollinen, koska olette elämässäni. Ihana kuu!
Näin hänen muuttuvan.
En muista, monestiko hän käski minun mennä -
perhekonstellaatioterapiaan, kundaliniin, henkisille retriiteille…
Järjestin bileitä juopottelun ja seksin yllyttämiseksi.
Nyt järjestän henkisen kasvun tapaamisia,
jotta kaikki voivat löytää valon.
Ai, sinä chattailet. Luulin, että olit aloittanut session.
Ei. Minä odotan. -Sanoin… Ai!
Teimme tänään kundaliniaktivoinnin.
Niin teimme. Se on vahvinta energiaamme.
Haluan rauhaa ja tyyneyttä.
Anna hali. Sinun pitää opiskella, vai mitä?
Tarvitset koulutusta.
Hitsi! Sinäkin halasit minua!
Halaile häntä.
Se pitää tehdä 10 päivän välein.
En halaile ketään. -Halasit minua. Se oli söpöä.
Mutta minä… -Joo, mutta eikö hän ole…
Yksi joukosta. -Olen halannut sinua.
Jatkoin jopa sitä halia.
Nyt jopa minä…
Rakastan sinua.
Hänestä pitää ottaa kiinni, jotta voi antaa suukon.
Nappaan hänet, ja hän valittaa. Käsken rauhoittua.
Olemme ystäviä.
Hän keksii keinon tehdä jotain henkisyytensä ja mielensä hyväksi.
Jos hän ei pääse lomalle eikä saa energiaansa palautettua,
hän sairastuu taas. Etsintä on lähes jatkuvaa.
Larissa on kiinnostunut joogasta, kundalinista, retriiteistä ja kaikesta.
Siten hän saa voimaa nousta lavalle Anittana.
Hän ei halua olla yksin.
Hän haluaa ystävänsä rinnalleen.
Rakastan sinua, Ju!
Voi, tyttö!
Vielä yksi hörppy.
Menetkö uimaan? -Minä…
En mutta vain siksi, koska ei ole pyyhettä.
Olen tosi onnellinen.
Luonto on kaunis.
Meri on kaunis.
Meitä juoppoja katsovat naapurit ovat kauniita.
Kaikki on kaunista.
Voisimme jäädä auringonnousuun asti ja aamulla…
Tyttö!
Pidin kaikesta tekemästäni. Olen muuttanut ihmisten elämiä.
Lähetinkö heille oikean viestin?
Tosi kaunista! Nouseeko aurinko tuolta vai tuolta?
Pääsin tilanteeseen, jossa olin valloittanut kaiken.
Saavutin kaiken haluamani.
Halusin maailman ykköseksi ja onnistuin.
Saavutettuani ykkössijan -
kaikki alkoivat kysellä,
mikä olisi seuraava hitti.
Lakkasin rentoutumasta, koska aloin huolehtia siitä.
Olin aina unelmoinut ykkössijasta.
Miksen nauttinut siitä ja matkustellut?
Sinä kastut täysin!
Vihaan tätä kysymystä.
"Mitä aiot tehdä ensi vuonna ja…"
En tiedä, perkele!
En tiedä, helvetti!
Kukaan ei voi pysyä huipulla ikuisesti -
ja olla aidon onnellinen.
Voimme olla onnellisia vain, jos olisimme sitä menetettyämme kaiken.
Minusta -
jos tekee kaiken mitä minä -
ja on joka paikassa yhtä aikaa,
syntyy tyhjiö.
Silloin ei edes ajattele enää itseään.
Haluaa vain enemmän.
Enemmän ja enemmän huomiota.
Se tyhjyys sisälläni oli niin suurta,
ettei menestyksellä ollut väliä.
Mikään ei täyttänyt sitä, koska tyhjiö on sisäinen -
ja yritämme täyttää sen ulkopuolisin keinoin.
Jos menettäisin kaiken, olisinko onnellinen? Haluan testata sitä.
Haluan pysähtyä hetkeksi.
"Minun pitää oppia onnelliseksi ilman kaikkea sitä."
Se pätee minuun ja muihinkin.
Halusin tehdä tämän elokuvan,
jotta voisin kertoa ihmisille,
ettei tarvitse olla rikas ja kuuluisa ollakseen erityinen.
Mitä jos sanoisin ihmisille,
ettei siinä ole mitään vikaa,
jos huomenna -
tai ensi vuonna -
ei ole autoa, joka olisi edellistä hienompi?
Ettei haittaa, jos ensi vuonna ei ole parempaa taloa.
Ettei haittaa, jos viiden vuoden päästä ei ole hittisingleä.
Voimme olla onnellisia hitittä.
Tuntuu tosi hyvältä!
Tule tänne äidin luokse. Tee äidin olo mukavaksi.
Tiedätkö, mikä on hassua? -No?
Sain sen sinisen kirjan luettua.
Siinä oli helvetin upea kappale kuolemasta.
Se kertoo -
elämän elämisestä kuin kuolisi huomenna.
Jos kuolisi huomenna, arvostaisi joka minuuttia paljon enemmän.
Ajattelisi: "Vau, minä heräsin! Katso taivasta!"
Pum!
Uudestaan, uudestaan!
Tahdon lisää. -Kovempaa!
Luin sen kappaleen ja aloin nukkua. Herättyäni sanoin: "Perkele, se on totta!"
Ja dynamiitti sanoo…
Pum!
Sitten kaikki muuttui.
Heräsin sinä päivänä -
ja -
ihmettelin kaikkea. Hotellia ja taivasta.
Tein elokuvan mielelläni, koska en välittänyt,
mitä sen jälkeen tapahtuisi ja katsoisivatko ihmiset sitä.
Halusin vain pitää hauskaa sitä tehdessä -
ja nauttia päivän joka sekunnista.
Tämä on ensivilkaisumme täällä…
Innostuin, kun näin Larissan ensi kerran. Oli joulu, uusivuosi tai joku sellainen.
Olet valkoisissa ja lumessa.
Kiitos. -Ei kestä.
Onko se siistiä? -Joo.
Odota. -Tosi kivaa.
Kun suutelimme, minusta tuntui samalta.
Hän ei hymyile minulle noin.
Kun hän kutsui minut mukaan elokuvaan, se tuntui samalta.
Kuulitko? -Tietysti.
Hän tiesi, että tein elokuvia.
Oli kulunut kauan aikaa. Ehdotus oli täysin ammattimainen.
Tarkistus. Testaan ääntä.
Pelastan sinut taas, Pedro. Se on ikuistettu.
Tunsin oloni taas 13-vuotiaaksi.
Harjoittelin, mitä sanoisin hänelle koulun jälkeen.
Mitä silmäni viestivät nyt?
En uskonut, että kokisimme jotain sellaista.
Hävettää sanoa.
Sano! -Melkein kuolin…
Varmistan, että osaat lukea ajatukseni. -Ei! Nolottaa!
Rakastuin uudelleen ja uskon, että hänkin rakastui.
Voitko laittaa kameran pois ja istua viereeni?
En halua puhua kameralle.
Pedro, olet helvetin mahtava.
Teet tatuointeja, kokkaat, olet hiton kuuma,
nait, soitat rumpuja ja kitaraa ja olet mahtava.
Olet joko helvetin loistava tai olen rakastunut ja tullut tyhmäksi.
Charlie ei anna minun halata sinua, Pedro. Päivystätkö yhä?
Liityn mukaan puheluun.
Anittan elämässä on hyvin vähän tilaa suhteelle.
Mene jo. Pitää mennä terapiaan.
Olen nähnyt vain Larissan.
Tuntemani Larissan…
En tiedä.
Larissan, jonka tunsin tai luulin tuntevani,
kun palasimme hotellihuoneeseen enintään pariksi tunniksi.
Minä mokasin suhteemme, eikä hän enää halunnut olla kanssani.
Välittömästi.
Larissan suurin luonnevika -
on hänen pelottava kykynsä sulkea pois kaikki, mitä hän ei hyväksy täysin.
Mitä teet tänään?
Kuka saa ensimmäisen siivun, Larissa?
Ihmiset syövät!
Se on ensimmäiseni, Brasilia. Tukekaa minua.
Sain sen.
Sen illan jälkeen -
me erosimme.
Olin yhä mukana projektissa, ja kamera kävi,
mutta linssistä oli tullut seinä.
Oletko surullinen? -En ole.
Miksi energiamme sitten on outoa?
No…
Kun emme tiedä, mitä tapahtuu, kaikesta tulee outoa.
Paitsi jos haluat puhdistaa ilmaa.
Mitä tapahtuu?
Suhteemme ja se, että teen töitä kanssasi,
on kamalaa. Suojelen itseäni tunteiltani.
Alussa -
sanoin, ettei niin saisi käydä.
Että se sekoittaisi asiat.
Kuka vaati toisin?
Sinä.
Käyttäydyit yhdellä tavalla -
ja muutitkin mielesi -
selittämättä ja kertomatta.
Ketään ei voi pakottaa suhteeseen.
Ei ketään… -Kuvaatteko te?
Kuvaamme, muttei se haittaa. Mitä?
Jos et tervehdi tytärtäni, hän kuolee.
Teen sen heti. -Hitto. Mokasinko minä?
Halusin sopia, mutta hän oli jo päättänyt.
Viimeinen kuvauspäivä.
Larissan isän, Mauron 60-vuotissynttärit.
Synttärit olivat aina tärkeitä Larissalle.
Hän on siinä mielessä kuin Anitta ja tykkää järjestää juhlia.
Ei vain itselleen vaan myös rakkailleen.
En tiedä, miten hänellä on aikaa.
Uskon joskus, että hän on kuin kello, joka käy eri aikaa.
Hän on hurrikaanin silmässä, ratkaisee satoja ongelmia -
ja jättää kaiken ystävän soitettua ongelman ratkaisuun asti.
Kun lauloin 20 000 ihmiselle, olin täysin rento, mutta nyt…
Täysin rento.
Iltaa kaikille!
Tervetuloa, isän ystävät ja perheemme.
Nämä ovat isäni ensimmäiset synttärijuhlat,
joten teemme ne tyylillä.
Sanoin hänelle:
"Isä, sinua on mahdotonta yllättää, vai mitä?"
Hän vastasi olevansa pai de santo.
Hän ei tosin ennustanut yhtä yllätystä.
Sitä, että illan esiintyjä olen minä. Voitte aloittaa.
Lapseni ovat seuranneet hengellistä polkuani.
Meillä on omat orixat.
Kun polustaan huolehtii, orixa löytää oikean tien.
Esivanhempien tien.
Larissan orixa on lapsi.
Se on Oshosi. Lapsi.
Voi taivas!
Soitan isälleni.
Katsotaan, mitä hän sanoo.
Isä. -Hei, kultaseni!
Katso, mitä minulla on ylläni.
Enkö olekin kaunis?
Näytät ihan orixalta.
Maailman superjulkkisten suurtapahtumat -
ovat minulle vaikeita.
Mutta hän oli iloinen.
Kun hänen isänsä soitti hänelle ja kertoi olevansa täysin parantunut,
hän alkoi melkein tanssia keskellä katua.
Hän on melkoinen tyyppi.
Minusta hänen elämänsä vaikuttaa oikeasti elokuvalta.
Hän voitti stipendin koulun kauneuskisoissa mekossa,
joka oli tehty kertakäyttökupeista. Hän oli kuusivuotias.
Nyt hänellä on helmiasu.
Honóriossa tapaamani tyttö, jonka tapasin nyt naisena -
näyttämöllä,
on esikaupungin tyttö, joka muutti nimensä selvitäkseen kaikesta.
Hän on hellä tytär ja sisko -
ja samalla oma imperiuminsa.
Rakastan äitiä, isää ja veljeäni.
Äitini on kova tyyppi. Hänen kuortaan on vaikea läpäistä.
Hän on loistoäiti -
muttei ikinä halannut tai suukottanut minua.
Nyt hän on paras ystäväni.
Soittelen hänelle aina. Se on täydellistä.
Vietettyäni paljon aikaa hänen kanssaan -
tajusin, että Larissa ja Anitta,
jotka taistelivat aiemmin hänen mielensä herruudesta -
voittaakseen hänet itselleen, ovat ymmärtäneet saman kuin minäkin.
Kukaan ei voi elää hylkäämällä puolet itsestään.
Sisimmässämme olemme kaikki samanlaisia.
Kukaan ei ole vain yksi asia.
Toivon, että tapaamme taas myöhemmin elämässämme.
Toivon saavani kuvata häntä, kuten tein -
hänen tanssiessaan ja laulaessaan ja nähdessäni unohtumattoman tapaamisen -
hänen ja kaiuttimen välillä.
Larissa!
BRASILIA
KARNEVAALIEN VIIMEINEN PÄIVÄ
Päivä on koittanut.
Aiotko juosta?
Tämä oli parempaa kuin yksikään klubi.
Eikö niin? -Joo.
Olen ihan märkä.
Olisimme twerkanneet samojen vanhojen laulujen tahtiin.
Ne ovat upeita, mutta se on tuttua.
Näimme auringonnousun.
En ollut ikinä käynyt täällä ennen laulajanuraani.
Etelävyöhykkeellä.
Asuin Riossa enkä ollut käynyt São Conradossa.
En ollut käynyt tällä rannalla.
Tämä voittaa klubit. -Niin voittaa.
Perkele!
Humalaiset olisivat vain suututtaneet minut höpötyksellään.
Olen puhunut tänään paljon.
Kerroin mielenkiintoisia asioita.
Olen tosi onnellinen.
Olen tosi onnellinen!
Päätin olla helvetin onnellinen -
ja tulen olemaan onnellinen, tapahtuu mitä tahansa.
Etkö sinäkin voisi päättää olla onnellinen?
Mikset sitten ole sitä jo?
LARISSA: ANITTAN TOINEN PUOLI
Taidan haluta seksiä.
Etsin jonkun.
Arvaa, ketä aion… Et arvaa sitä ikinä.
Haluan…
Miten se sanotaan? Ei seksiä.
Haluan yhdyntää, kun kuuntelen mantroja.
Jos jätän kaiken taakseni ja alan laulaa mantroja vuorilla…
Tulen mukaasi. -Tuletko?
Tekstitys: Petri Nauha