Downloaded from YTS.MX
‫את רוקדת, נכון?‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫תחייכי.‬
‫היא רוקדת!‬
‫את רוקדת?‬
‫לריסה!‬
‫אתם רואים את הילדה בוורוד,‬
‫שעומדת בפינה במסיבת יום הולדת?‬
‫קוראים לה לריסה.‬
‫כאן, באפריל 1994,‬
‫כשכולם ברחוב שלנו דיברו על המונדיאל,‬
‫היא חגגה יום הולדת שנה.‬
‫כשהיא נולדה,‬
‫ב-30 במרץ בשנה הקודמת,‬
‫אף אחד לא ידע שלריסה,‬
‫שרוקדת מול הרמקולים,‬
‫תהפוך לאניטה, כוכבת הפופ‬ ‫הגדולה ביותר בהיסטוריה של ברזיל.‬
‫אניטה, אנחנו אוהבים אותך!‬
‫באמת שאי אפשר היה לנחש זאת.‬
‫אחרי הכול, באותו זמן, לריסה הייתה‬ ‫ילדה רגילה משכונת הונוריו גורז'ל.‬
‫- הונוריו גורז'ל, ריו דה ז'נרו -‬
‫מקום שונה מאוד‬ ‫מהריו של הבוסה נובה ו"הנערה מאיפנמה",‬
‫שזכו לפרסום בעולם ממש בזכותה.‬
‫היא תביא את הפֿאנק והפאבלה‬ ‫אל הבמות החשובות ביותר.‬
‫עכשיו, אם תשימו קצת יותר תשומת לב…‬
‫תוכלו לראות שהילדה הזאת שם,‬ ‫הילדה מהונוריו,‬
‫כבר אז הייתה יוצאת דופן.‬
‫זו הייתה מסיבת ילדים, מלאה באנשים,‬
‫אבל היא הייתה לבד.‬
‫כאילו שהיא רוקדת,‬ ‫אבל בו בזמן, גם מסתכלת על הכול מבחוץ.‬
‫מפוצלת לשניים.‬
‫היא לא ידעה שברזיל תנצח במונדיאל הזה,‬
‫ולא שבסוף היא באמת תהיה מפוצלת לשניים,‬
‫ושבסופו של דבר, אניטה הענקית הזאת,‬
‫בשלב כלשהו, תתחיל להתגעגע‬ ‫להיות שוב בפינות במסיבות כאלה.‬
‫הפינות במסיבות והפינות בתוך עצמה.‬
‫כי כל מה שיישאר‬ ‫ממסיבת יום ההולדת בנושא כיפה אדומה,‬
‫יהיה כוחם של הרמקולים.‬
‫אניטה!‬
‫אניטה היא מספר אחת…‬
‫הזמרת עשתה היסטוריה‬ ‫בפסטיבל המוזיקה החשוב ביותר בעולם…‬
‫כשהתחלתי, לא השמיעו מוזיקת פֿאנק ברדיו.‬
‫נאלצתי לשנות את השירים שלי‬ ‫כדי שהם יישמעו כמו פופ.‬
‫אניטה זכתה בפרס נוסף.‬ ‫-היא במסע הופעות עמוס.‬
‫היא הייתה בערים רבות,‬ ‫והופיעה בהמון הופעות.‬
‫משכונות העוני של ריו לעולם…‬
‫הבחורה מריו!‬
‫אניטה!‬ ‫-אניטה!‬
‫כשלריסה התקשרה אליי,‬ ‫והזמינה אותי להשתתף בסרט הזה,‬
‫אני מודה שהרגשתי קצת אבוד.‬
‫לא בדיוק הבנתי מה קורה.‬
‫כלומר, היא אניטה עכשיו, נכון?‬
‫אניטה!‬
‫היא יכולה להשיג כל צלם שהיא רוצה.‬
‫למה אני?‬
‫אבל כשהיא הסבירה,‬
‫אני חושב שהבנתי.‬
‫אתה תהיה איתי ותצלם הכול.‬
‫את אניטה כשהיא עובדת,‬ ‫וגם את לריסה ברגעים הפרטיים שלי.‬
‫כל אחד יכול לצלם…‬
‫את אניטה.‬
‫בעצם, אני חושב שכולם עשו את זה.‬
‫אבל את לריסה…‬
‫לא את לריסה.‬
‫כי אני צריכה מישהו שיש לו הרבה טקט.‬
‫לריסה היא סוד שמור היטב‬ ‫שכמעט לאף אחד אין גישה אליו,‬
‫והיא נחשפת רק בפני מי שהיא בוטחת בו,‬
‫אלה שהיו איתה מההתחלה.‬
‫מבחינתי, נוכל להתחיל מתי שתרצה.‬
‫מתי שתרצה, אני אתחיל.‬
‫בעצם,‬
‫אני חושב שאני כאן‬ ‫בגלל הבלבול הזה בין לריסה ואניטה,‬
‫ההבדל בין היצירה ליוצרת,‬
‫עדיין לא הסתדר לה בראש.‬
‫ה-VMA ניתן ל…‬
‫אלוהים!‬
‫עבודתה של הכוכבת מהונוריו גורז'ל‬ ‫זכתה להכרה,‬
‫כשקיבלה את פרס ה-VMA‬ ‫לקליפ המוזיקה הלטינו-אמריקאית הטוב ביותר,‬
‫בתחרות הפרסים שעורך MTV אמריקה.‬
‫לדעתי, היא הבינה איכשהו שנקודת המבט שלי,‬
‫והעובדה שאנחנו באים מאותו מקום,‬ ‫עשויה להועיל בתהליך הזה.‬
‫אנחנו שוב כאן, ברזיל. אנחנו שוב כאן.‬
‫הערב הופעתי כאן עם קצב‬
‫שנחשב במשך שנים רבות במדינה שלי לפשע.‬
‫נולדתי וגדלתי בגטו של ברזיל.‬
‫היום אפשר לשמוע‬ ‫הרבה יותר פֿאנק ברזילאי בעולם‬
‫וזו רק ההתחלה.‬
‫פֿאנק ברזילאי, זכייה בפרס ה-VMA. תודה!‬
‫אניטה!‬
‫העובדה שאני כאן בכל שנה,‬
‫ושאני היחידה שמייצגת את המדינה שלי,‬ ‫היא מאוד מיוחדת בשבילי.‬
‫תודה לכולכם, חברים.‬
‫אניטה, תסתכלי ותרימי, אניטה…‬
‫זה היה הגיוני שהיא ביקשה שאהיה הצלם שלה.‬
‫אבל נכנסתי לפאניקה לפני שהתחלנו.‬ ‫זה די ברור, נכון?‬
‫אחרי הכול, לריסה,‬ ‫הילדה הראשונה שאי פעם חיבבתי,‬
‫הייתה עכשיו מלכת העולם.‬
‫ואולי היא לא יודעת,‬
‫אבל גם המלכה‬ ‫של האהבה הנכזבת הגדולה ביותר בחיי.‬
‫בהודעה ששלחתי ומחקתי…‬
‫שאלתי אם אתה הולך לישון שם.‬
‫רציתי לשאול אם אתה רוצה לבוא לכאן.‬
‫כי אני כותבת משהו כזה,‬ ‫ואז אני כזה, "תודה!"‬
‫אלוהים, זאת הפעם האחרונה‬ ‫שאני אגיד לך משהו נחמד.‬
‫אוי, לא, הנה אני שוב מתחילה לעצבן אותך.‬
‫חשבתי, "אני שמה זין.‬ ‫אני פשוט אשלח את זה. לא אכפת לי".‬
‫לא אכפת לי אם תרגיש חנוק. לעזאזל.‬
‫היי. אני כועסת עליך.‬ ‫אבל אסור לי, נכון? אבל אל תדאג.‬
‫כי אני אוהבת אותך.‬
‫- לריסה: הצד האחר של אניטה -‬
‫- יציאה -‬
‫- ניו יורק, ארה"ב -‬
‫הוא יצלם אותנו?‬ ‫-אנחנו… כן.‬
‫תחזיקי פה. זה הפוקוס במצלמה, ככה.‬
‫אתם יודעים שאנחנו מכירים‬ ‫מאז שהיינו בני 12?‬
‫אין מצב.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫כשהיינו קטנים, הייתי בת 11.‬
‫והוא היה בן 13.‬
‫ואז היינו במופע רוק…‬
‫והוא היה ממש חתיך,‬
‫ממש חתיך בטירוף…‬
‫הוא היה הילד הכי שווה בשכונה,‬ ‫כאילו, בטירוף.‬
‫אבל אני לא הייתי.‬
‫ואז… רגע, כואבות לי הרגליים.‬
‫הוא רצה לנשק אותי,‬
‫וחשבתי, לא יכולתי להאמין שאני מתנשקת איתו,‬
‫כי הוא היה כזה חתיך.‬
‫ואני הייתי כל כך מכוערת!‬
‫כל כך מכוערת!‬
‫אלוהים.‬
‫הייתי כזאת מכוערת. והוא היה כזה חתיך.‬ ‫וחשבתי, "אלוהים!‬
‫"אני מנשקת את הבחור הכי שווה‬ ‫שאי פעם אתנשק איתו כל החיים."‬
‫הייתי כל כך מאושרת!‬
‫והחבר שלי מנשק את החברה שלו, לידינו!‬
‫והייתי כאילו…‬
‫ואז, פתאום,‬
‫באמצע הנשיקה,‬
‫אחי, רנאן…‬
‫רנאן הגיע!‬
‫רנאן בא ואמר…‬
‫"תפסיק לנשק את אחותי!"‬
‫הייתי כאילו…‬
‫"אני לא מאמינה!"‬
‫"אתה יודע מתי יצא לי לנשק בחור כזה חתיך?‬ ‫בחיים לא!‬
‫"זה לא יקרה שוב!‬ ‫הוא הבחור הכי חתיך שאני אנשק!‬
‫"תסתום את הפה, תתחפף מפה!"‬
‫ואז אחי התרגז נורא, והוא הלך.‬
‫באתי אליו ואמרתי, "קדימה, בוא נמשיך!"‬
‫- רבקה לאון‬ ‫מנהלת -‬
‫התחלתי לעבוד איתה‬ ‫כשהיא רק התחילה לשיר בספרדית.‬
‫ניהלתי את ג'יי באלווין באותו זמן,‬
‫ועזרנו לה עם השיר שלה "דאונטאון".‬
‫אניטה מתנהגת בכל מקום באותו אופן.‬
‫יש לה את האנרגיה הזאת.‬ ‫היא מביאה את שמחת החיים הזאת.‬
‫היא מקבלת כל מה שהיא רוצה.‬
‫אין ספק בזה.‬
‫היא לא מפחדת להיפגע.‬
‫היא יודעת שהיא יכולה לשרוד כל דבר.‬
‫אניטה היא גיבורת העל.‬
‫לריסה היא האנושית.‬
‫היא מאוד פגיעה.‬
‫צילמתי אותה בפעם הראשונה,‬ ‫מהצד של אחורי הקלעים.‬
‫זה כל כך שונה ממה שהייתי רגיל אליו.‬
‫תמיד הייתי קרוב יותר ללריסה.‬
‫תיכנס.‬
‫אוי, תסלחו לי.‬
‫שכחתי להציג את עצמי.‬
‫שמי פדרו, וגם אני מהונוריו.‬
‫ולאט לאט, התחלתי להבין‬
‫מתי לריסה יורדת מהבמה, ואניטה נכנסת לזירה.‬
‫ככה.‬
‫חזרתי.‬
‫אם אתה רוצה או לא.‬
‫היא הציעה לי להשתתף בסרט הזה,‬
‫אני חושב שהיא חיפשה מישהו‬ ‫שהכיר אותה לפני שהיא הפכה לאניטה.‬
‫והשבתי בחיוב,‬ ‫כי הבנתי שהיא רצתה לדבר על זה,‬
‫על הפיצול המטורף הזה.‬
‫וידעתי שמפני שהכרתי אותה אז,‬
‫הייתי אחד האנשים הבודדים‬ ‫שמסוגל להסביר את זה.‬
‫אני יודע שלאהבה שאני מרגיש כלפיה‬ ‫אין שום קשר לסרט הזה.‬
‫אבל חשבתי,‬
‫שאולי יהיה לי אומץ הפעם…‬
‫לספר לה על כל מה שהרגשתי כל השנים האלה,‬
‫כשצפיתי בה מרחוק.‬
‫אנשים מתקרבים כשהם עושים סרט ביחד, נכון?‬
‫אני שמחה שחזרת.‬
‫גם אני. אני שמח שחזרתי.‬
‫יש עדיין משהו בינינו?‬
‫היא עדיין תחשוב‬ ‫שהבחור הרגיל לגמרי הזה מעניין,‬
‫אחרי שהכירה את כל האנשים המפורסמים האלה?‬
‫האם אוכל לצלם אותה באופן מקצועי‬ ‫מבלי לערב את רגשותיי?‬
‫אתה מרגיש טוב יותר להיות ביחד?‬
‫נראה לי. למה?‬
‫לא חשוב.‬
‫או גרוע מזה…‬
‫זה נהדר.‬
‫היא עדיין מי שהיא?‬
‫האם אוכל להיות מי שאני?‬
‫כמובן שלא אמרתי לה שום דבר מכל זה,‬
‫אבל זה מה שחשבתי כשנכנסנו לחדר המלון הזה.‬
‫ללבוש את זה?‬
‫אני זוכר שהיא אהבה להגיד את השם שלי,‬ ‫כי זה היה השם של סבא שלה.‬
‫גם הוא היה מוזיקאי.‬
‫והוא היה זה שהכיר לה את עולם המוזיקה.‬
‫פדרו! איפה פדרו? פדרו!‬
‫כאילו שנעדרתי הרבה זמן.‬
‫באמת נעדרת הרבה זמן!‬
‫מבחינתי, זה אף פעם לא נגמר.‬
‫אני, אניטה, לריסה, והמצלמה שלי.‬
‫מצלמה שבאה לכאן כדי לראות אישה,‬
‫אבל פתאום מצאה את עצמה מול שתיים.‬
‫שתי נשים מדהימות,‬
‫שלמרבה התדהמה פתחו את הדלת הזו בפניי,‬
‫ועכשיו בפניכם.‬
‫הפסקת לצאת לדייטים?‬
‫לא. את חושבת שאני יוצא עם מישהי?‬
‫כן.‬ ‫-למה?‬
‫אני פשוט חושבת ככה.‬
‫אני חושבת שאתה יוצא עם מישהי,‬ ‫ואומר לי שלא כי…‬
‫אתה עושה זאת בשם האמנות.‬
‫ראיתי את החברה שלך באינסטגרם.‬ ‫-כן? מי זאת?‬
‫זאת ששם.‬ ‫-מי זאת?‬
‫זאת שבאינסטגרם שלך.‬
‫הצילום?‬ ‫-כן.‬
‫נפרדנו בערך…‬
‫לפני ארבעה חודשים.‬
‫אז אתה פנוי?‬
‫אני פנוי. למרבה הצער.‬ ‫-ברצינות?‬
‫ברצינות.‬
‫למה שאשקר לגבי זה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫זאת אומרת, אני כן יודעת.‬
‫יודעת מה מעצבן אותי? כשאת מספרת…‬
‫שהיינו ילדים,‬ ‫ואת מתעקשת להגיד שהיית מכוערת.‬
‫הייתי מזעזעת!‬
‫בחייך, לריסה.‬
‫הייתי ממש מפחידה. בכיתה, אנשים…‬
‫החברים שלך אמרו את זה?‬
‫בזמנו, כשנכנסתי לכיתה,‬
‫ילדים העמידו פנים שהם גוססים,‬ ‫כי האף שלי היה גדול.‬
‫נשבעת באלוהים.‬ ‫-מה?!‬
‫הם העמידו פנים כאילו שהם נחנקים למוות.‬
‫איזו מין כיתה זו הייתה?‬
‫בזמנו, אבא שלי עבר תקופה קשה עם העסק שלו.‬
‫אז היינו צריכים ללמוד ב…‬
‫בית ספר ציבורי.‬
‫אהבתי ללמוד. הייתי החנונית הכי גדולה.‬
‫אבל פחדתי ללכת לבית ספר ציבורי.‬ ‫חשבתי, "לעזאזל…"‬
‫אבל אז נערכה תחרות יופי.‬ ‫אני לא מאמינה בצירופי מקרים, בסדר?‬
‫אני חושבת שהכול קרה‬ ‫רק כדי שאוכל לספר את הסיפור הזה.‬
‫נערכה תחרות יופי: "נערת האביב".‬
‫והפרס היה מלגה.‬
‫אז נרשמתי לתחרות.‬
‫ולמה אני יודעת שאני מכוערת?‬ ‫כי הפכתי ל… כי הייתי מכוערת.‬
‫כי כשנרשמתי לתחרות,‬ ‫הפכתי לבדיחה של הבית הספר.‬
‫ולתחרות היופי היה נושא,‬
‫מחזור פסולת.‬
‫הגעתי הביתה ואמרתי,‬ ‫"אמא, נרשמתי לתחרות יופי,‬
‫"ואני חייבת לנצח כי הפרס הוא מלגה."‬
‫אז אמא שלי ואני התחלנו להכין תלבושות‬ ‫מכוסות קפה מפלסטיק.‬
‫וכשהגענו לתחרות,‬ ‫כל הבנות היו ממש מגונדרות.‬
‫תראה את התלבושת שלה!‬
‫זה פאקו רבאן.‬
‫ותראה את שלי!‬
‫אז אמא שלי אמרה, "לריסה, בואי נתחפף מכאן".‬
‫אמרתי, "אמא, על מה את מדברת?"‬
‫היא אמרה, "אין סיכוי.‬
‫"את לא רואה שהאנשים האלה‬ ‫העסיקו את אלוהים יודע את מי,‬
‫ושאנחנו תפרנו את התלבושת שלך בעצמנו,‬ ‫את ואני?"‬
‫אמרתי לה, "אמא, זה לא משנה.‬ ‫אין להן את מה שיש לי."‬
‫היא שאלה, "מה יש לך?"‬ ‫-ואני אמרתי, "כריזמה".‬
‫נכנסתי לבמה ככה.‬
‫ככה.‬
‫ככה. ממש ככה!‬
‫יש לי תמונות.‬ ‫-אני מדמיין אותך עושה את זה.‬
‫לא…‬ ‫-הכול.‬
‫יש לי תמונות.‬
‫השעה הייתה כבר שבע בערב, ואמא שלי התחילה…‬
‫היא רצתה ללכת.‬
‫היא כבר הייתה בדלת.‬
‫והגברת הכריזה, "והזוכה היא…‬
‫"לריסה דה מאסדו מצ'אדו!"‬
‫הסתכלתי על דודה שלי ואמרתי,‬ ‫"לא אמרתי לכם שאני אנצח?"‬
‫וצעדתי על הבמה,‬
‫לקחתי את האבנט שלי, את הפרחים שלי‬ ‫ואת המלגה שלי.‬
‫למדתי בחינם.‬
‫- גן ברווזון גאה‬ ‫ריו, 14 בדצמבר, 1998. -‬
‫כבר כשלריסה הייתה תינוקת,‬ ‫הייתה לה אישיות חזקה כמו שיש לה היום.‬
‫- מרים‬ ‫אמא של לריסה -‬
‫עוד כשהיא הייתה ילדה קטנה,‬ ‫הכול היה חייב להיות כמו שהיא רוצה,‬
‫אי אפשר להתחמק מזה.‬
‫היא תמיד הייתה כזאת.‬
‫היא המציאה כל מיני משחקים,‬ ‫כמו, "בואו נהיה זמרים,‬
‫"בואו נשחק בזה, בואו נשחק בתיאטרון."‬
‫היא הייתה הבוסית, היא ניהלה הכול,‬ ‫מאז שהייתה קטנה.‬
‫לשם!‬
‫תני לי את זה!‬
‫- מרסיה‬ ‫דודה של לריסה -‬
‫היינו משפחה קרובה מאוד.‬
‫אם נערכה מסיבת יום הולדת, כולם היו שם.‬
‫יש משהו שהיא תמיד אומרת:‬
‫"תמיד היינו מאושרים, נכון? עם או בלי כסף."‬
‫ואני אומרת, "זה נכון".‬
‫לאנשים שבאים מאיפה שאנחנו באים,‬ ‫משפחה זה הדבר הכי חשוב.‬
‫זה הבסיס.‬
‫המשפחה שלי תמיד הייתה מאוד חשובה לי.‬
‫אבל מעולם לא ראיתי משהו‬ ‫כמו מה שלריסה עושה.‬
‫היי, אבא, בוקר טוב. מה שלומך?‬
‫אבא, חלמתי ששכבת במיטה, ובכית מכאבי גב.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אניטה, תודה רבה…‬
‫אתחיל להקליט. אנגלית זה בסדר, נכון?‬
‫מה שתרצי.‬ ‫-בסדר, מגניב.‬
‫אז, אניטה,‬ ‫כבר מההתחלה רצית קריירה גלובלית,‬
‫והגשמת את זה במו ידייך.‬
‫יש משהו שאת מתגעגעת אליו‬ ‫מהימים הראשונים בקריירה שלך?‬
‫הדבר היחיד שאני באמת מתגעגעת אליו‬ ‫זה להיות עם המשפחה שלי כל הזמן.‬
‫אמא!‬ ‫-אבא!‬
‫אני מתגעגעת למשפחה שלי יותר מדי‬ ‫כשהם לא כאן.‬
‫יש לי תלות רגשית.‬
‫כשסבתא שלי מתה,‬
‫- מריה גלורט‬ ‫סבתא של לריסה -‬
‫היא התחילה… אחרי שנה,‬
‫היא התחילה לתקשר איתי בחלומות.‬
‫היא הייתה החברה הכי טובה שלי.‬
‫בדת שלי,‬ ‫אנחנו מאמינים שאנשים לעולם לא מתים.‬
‫היא מדברת איתי,‬ ‫היא מספרת לי דברים שעומדים לקרות,‬
‫היא מספרת לי דברים על העתיד.‬
‫היא פשוט כמו חברה שלי,‬ ‫ואני כל הזמן מדברת איתה.‬
‫אני יודעת שהם לא מתים.‬
‫- רנאן‬ ‫אח של לריסה -‬
‫אתה עדיין בוכה?‬
‫אלוהים.‬
‫אחי יודע מה אני חושבת ומה שאני רוצה.‬ ‫זה מגוחך. אני כל כך אוהבת ומעריצה אותו.‬
‫אני לא יכולה לדמיין את חיי בלעדיו.‬
‫הוא אהבת חיי. אהבתי הגדולה ביותר.‬
‫אנחנו עובדים יחד.‬
‫אני בא איתך מחר.‬
‫בעבר, לא יכולנו לראות את זה אחד בשני.‬
‫אבל עכשיו אני מרגישה כמה הוא אוהב אותי,‬ ‫ולדעתי, גם הוא מרגיש זאת. הוא כל עולמי.‬
‫אבא, אני אוהבת אותך כל כך.‬
‫אני אוהבת להיות איתך.‬ ‫אני מתה על זה. אני כל כך מאושרת.‬
‫כשאני לצידך, החיים שלי טובים יותר, ה…‬
‫מופיעה קשת בענן.‬
‫אתה נפלא. אני אוהבת אותך.‬
‫- מאורו‬ ‫אבא של לריסה -‬
‫גם אני, יקירה. אני מאושר כשאני איתך.‬ ‫ממש מאושר, בסדר?‬
‫גם אני אוהב אותך מאוד, בסדר?‬
‫אני מאושר שאת מאושרת.‬
‫לריסה גם קרובה מאוד לדודות שלה.‬
‫ראיתי את זה בהונוריו,‬
‫ואני רואה את זה באינסטגרם, למשל,‬ ‫כשהיא יוצאת לנסיעות ולוקחת איתה את כולם.‬
‫פורטוגזית.‬ ‫-פורטוגזית?‬
‫אני רוצה שמשפחתי ושחבריי יעלו לבמה.‬
‫וכשהמשפחה שלי מגיעה,‬ ‫אתם חייבים להשיג את דגל ברזיל.‬
‫מעולה.‬ ‫-החברים שלי, ואז כולם רוקדים…‬
‫או כשהיא מעלה את כל המשפחה שלה לבמה.‬
‫המשפחה שלי כאן איתי.‬
‫זה אחד הימים הכי טובים בחיי.‬ ‫תודה, פורטוגל!‬
‫גם היום, אני עדיין זוכרת‬ ‫המון סיפורים עם לריסה.‬
‫מה זה היה?‬
‫כשהייתי ילדה, בקניון…‬
‫המתקנים האלה של דיסני, מיני, מיקי, פלוטו.‬
‫- מריה‬ ‫דודה של לריסה -‬
‫דיסני.‬ ‫-אבל היה תור לכל אחד מהם.‬
‫כן.‬
‫לא יכולנו לעמוד בתור למיני,‬ ‫כי הוא היה ארוך מדי.‬
‫אז הלכנו לתור הכי קצר, שהיה לפלוטו…‬
‫אבל היא נשארה שם והסתכלה עלינו.‬ ‫היא לא אמרה, "אני נשארת כאן".‬
‫היא החליטה להישאר והסתכלה עלינו.‬
‫אמרנו לה, "התור למיני ארוך מדי".‬ ‫והיא הייתה כזאת.‬
‫פתאום, "איפה לריסה?"‬
‫היו שם המון אנשים,‬ ‫ואנחנו כאילו, "איפה לריסה?"‬
‫התחלתי מיד לבכות. אמרתי, "חטפו אותה".‬
‫היא הייתה קטנטנה. "תירגעי."‬ ‫אני מישהי שתכף נלחצת. אני כזאת.‬
‫והיא פשוט נעלמה. איפה הייתה לריסה?‬
‫היא עמדה בתור.‬
‫ומה שהפחיד אותנו,‬ ‫זה שהיא לא חטפה התקף זעם,‬
‫היא לא אמרה, "אני רוצה ללכת לשם".‬
‫לא, היא פשוט הלכה.‬ ‫היא פשוט חשבה, "היי, זאת לא בעיה".‬
‫והיא פשוט הלכה.‬
‫הדודות שלה גידלו אותה ביחד עם אמא שלה,‬
‫כי שלושתן עבדו יחד.‬
‫מרים, מרסיה ומריה.‬
‫מאחר שמרים ומאורו נפרדו‬ ‫כשלריסה הייתה בת פחות משנתיים,‬
‫וכשרנאן היה בן ארבע,‬ ‫הדודות ממש נחלצו לעזרתה.‬
‫יש גם עניין מסוים עם לריסה.‬
‫היא חושבת שבגלל שאחיה היה מבוגר יותר‬ ‫כשההורים שלהם נפרדו,‬
‫הוא סבל יותר ממנה,‬ ‫ולכן היא הרגישה קצת נטושה.‬
‫מכירים את האנשים‬ ‫שלא נראה שהם זקוקים לתשומת לב,‬
‫אבל הם כנראה אלה שהכי זקוקים לתשומת לב?‬
‫וכשהם לא מקבלים אותה,‬ ‫הם נעשים קשוחים יותר ויותר?‬
‫לדעתי זה מה שקרה.‬
‫לריסה שברירית,‬
‫ורגישה,‬
‫בעוד שאניטה קשוחה מאוד.‬
‫זה אפילו מפחיד לפעמים.‬
‫אבל אני חושב ששתיהן‬ ‫רומנטיות מאוד עמוק בפנים,‬
‫בעוד שלריסה חושפת את הצד הזה יותר,‬
‫נראה שאניטה היא בדיוק להפך.‬
‫ומי אמר שאי אפשר להיות הכול בבת אחת?‬
‫בכל מקרה,‬ ‫כמישהי שכל ילדותה הרגישה שהיא בלתי נראית,‬
‫כמו שהיא תמיד אומרת,‬
‫אני לא יודע,‬
‫אני חושב שקל יותר‬ ‫לבחור רק גרסה אחת של עצמך,‬
‫ובהמשך להבין ששני הצדדים יכולים…‬
‫איך להגיד את זה?‬
‫להתקיים ביחד.‬
‫כל הילדות שלי, הייתי בלתי נראית בבית שלי.‬
‫אמא שלי לא באמת קיבלה את מי שאני.‬
‫היא חשבה שאני צריכה להיות פחות.‬
‫פחות?‬
‫לבלוט פחות, לדבר פחות,‬
‫להיות פחות ראוותנית, פחות מוחצנת, פחות…‬
‫היא תמיד אמרה‬ ‫שאני צריכה להיות בדיוק כמו אחי.‬
‫ואחי תמיד היה רגוע יותר,‬
‫יותר כמוה.‬
‫ואני הייתי יותר…‬
‫ולא רציתי לא להיות…‬
‫רציתי להיות…‬
‫אלמלא הקריירה שלי,‬
‫אלמלא הייתי מגיעה להישגים‬ ‫שהגעתי אליהם בתור אניטה,‬
‫הדברים שיש לי…‬
‫כל הפעמים שעשיתי…‬
‫היסטוריה במולדתי, ב…‬
‫בכל הקטע המחורבן הזה,‬
‫זה היה כאילו שאין לי שום ערך.‬
‫כאילו שאין סיבה שמישהו יסתכל עליי.‬
‫כי אם לא הייתי עושה את כל זה,‬ ‫אם לא הייתי הופכת להיות אניטה…‬
‫זה לא…‬
‫זה היה כאילו שאני חסרת חשיבות, מבין?‬
‫כי ככה זה היה במשך כל ילדותי.‬
‫היי, אמא, מה שלומך?‬
‫זוכרת את פדרו?‬
‫חבר הילדות שלי מהונוריו?‬ ‫בלונדיני עם עיניים כחולות שנישקתי אותו?‬
‫הוא כאן, מצלם איתי סרט.‬
‫אני אוהבת אותך מאוד. הסרטון היה נפלא.‬
‫ממש מגניב.‬
‫אני חוזרת למיאמי.‬ ‫אני אוהבת אותך כל כך. אני מתגעגעת אלייך.‬
‫צ'רלי, בוא!‬
‫צ'רלי!‬
‫אתה חושב שציפורים יכולות‬ ‫לעוף רחוק וגבוה כמה שהן רוצות?‬
‫יש גבול לגובה שציפורים יכולות לעוף אליו?‬
‫יש.‬
‫מה הגבול?‬
‫אניטה קבעה שיא חדש‬
‫עם הלהיט שלה "אנבולבר"‬ ‫שהגיע למקום הראשון בספוטיפיי העולמי.‬
‫איפה אמא שלי?‬ ‫-היא שם למטה.‬
‫את מאמינה?‬ ‫-אמא!‬
‫את מאמינה? גם אני לא. אני עדיין לא מאמינה.‬
‫אניטה!‬
‫אמרתי…‬ ‫-אבא!‬
‫אלוהים!‬
‫כל הכבוד.‬ ‫-אלוהים!‬
‫אלוהים!‬ ‫-כן.‬
‫נכון, מותק.‬ ‫-אבא…‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫נכון.‬ ‫-זה לא אמיתי.‬
‫זה לא ייאמן.‬
‫לא, הוא התנגן, ואז…‬
‫אני חושבת שלכל אמן, הפרס האולטימטיבי‬
‫הוא היכולת לעשות‬ ‫בדיוק מה שאתה רוצה לעשות מבחינה אמנותית‬
‫ושהעולם יקבל את זה.‬
‫- הקלטת אולפן של "אנבולבר" -‬
‫מעולה!‬
‫מקסים!‬ ‫-כן, נכון.‬
‫וואו.‬ ‫-זה אדיר!‬
‫מישהו אמר לי שזה בלתי אפשרי‬
‫שלברזילאים תהיה קריירה בינלאומית.‬
‫כי כולם ניסו,‬
‫ובפעם האחרונה שזה קרה‬ ‫זה היה במאה הקודמת עם בוסה נובה.‬
‫במאה הזאת, כבר לא היה לנו כוכב בינלאומי.‬
‫כבר הוצאתי את הלהיטים‬ ‫הכי גדולים במדינה שלי.‬
‫שאלתי את עצמי, "אוקיי, מה הדבר הבא?"‬
‫אני זוכרת שהתקשרתי לאחי, ואמרתי…‬
‫"אני רוצה להיות בינלאומית,‬ ‫ולהוציא שיר בספרדית."‬
‫והוא אמר…‬
‫"למה?‬
‫"עכשיו, כשסוף סוף הצלחנו‬ ‫לשבור את הדעות הקדומות במדינה שלנו,‬
‫"את רוצה להתחיל מחדש?‬
‫"את תצטרכי להתחיל שוב מהתחתית‬
‫"ולעשות את החרא שעשית לפני שש שנים.‬
‫"אין לך אפילו את הכוחות לזה יותר." ואמרתי,‬
‫"אני רוצה לעשות את זה."‬
‫- קואצ'לה ואלי, ארה"ב -‬
‫היי, החורים האלה יישארו כאן?‬ ‫-לא.‬
‫זה ריבוע,‬ ‫ולכן אנחנו לא יכולים להזיז את זה ככה.‬
‫לא, בואי לכן. אני אראה לך איך זה עובד.‬
‫תמיד אצטרך לשאת את התרבות שלי,‬
‫ולאמץ אותה, כי זה המקום שממנו אני באה.‬
‫היא נלחמת למען משהו שבאמת חשוב לה,‬
‫וזה מי שהיא.‬
‫מושלם!‬
‫הברזילאית הראשונה‬ ‫שהגיעה למקום ראשון במצעד העולמי,‬
‫הברזילאית הראשונה שמופיעה‬ ‫על הבמה המרכזית בקואצ'לה.‬
‫התחושה היא, כן, בואו נמשיך.‬
‫הכול במקום הנכון, במובן טוב.‬
‫היי!‬ ‫-אנחנו חיים!‬
‫אני אוהבת…‬ ‫אני אוהבת שיש לך מקום כאן בשביל הצמות.‬
‫- סנופ דוג‬ ‫ראפר -‬
‫אני חייב להוציא את השיער.‬
‫אני לא צוחק.‬ ‫-אתה חייב להוציא את השיער!‬
‫מה שתרצה. אנחנו יכולים להיות כאן, לבלות…‬
‫יהיו כאן משקאות אחר כך מאחור, אם אתה רוצה.‬
‫אתה יכול לעשן, אתה יכול לעשות מה שתרצה.‬ ‫זה בעיקרון…‬
‫זה כמו בעולם שלי.‬ ‫-זאת הפאבלה. תעשה מה שבא לך.‬
‫אנחנו בשכונה. נהנים מהחיים.‬ ‫-זה קצת מבולגן…‬
‫רמקולים.‬
‫יש מקרים של אמנים ששינו את שמם‬
‫ויצרו לעצמם דמויות אמנותיות אחרות.‬
‫אבל בדרך כלל, אחד הצדדים האלה‬ ‫בסופו של דבר מפסיק להתקיים.‬
‫אצלה זה אחרת.‬
‫ככה אני עולה לבמה, תראו.‬
‫על אופנוע.‬
‫יש אנשים בפאבלות שגרים גבוה בהרים, נכון?‬
‫נכון.‬ ‫-הם לא רוצים לעלות ברגל עד למעלה.‬
‫לכן יש אופנועי-מוניות.‬ ‫המחיר הוא דולר אחד או שניים.‬
‫הם לוקחים אנשים עד לבית שלהם למעלה,‬ ‫ויורדים בחזרה למטה מהפאבלה.‬
‫אז נוסעים באופנוע-מונית לתוך ה…‬ ‫-עבדתי כנהגת אופנוע-מונית.‬
‫אני רוצה את זה קרנבל,‬ ‫אבל לא רציתי את הקרנבל המובן מאליו.‬
‫זה מסורתי.‬ ‫-זה הקרנבל של ריו…‬
‫כן, זה עוד קרנבל מסורתי.‬
‫לראות מקרוב את האופן‬ ‫שבו לריסה ואניטה מתקיימות זו לצד זו…‬
‫היינו בקליפורניה ובהונוריו בו זמנית.‬
‫שתיהן בפסטיבל המוזיקה החשוב ביותר בעולם.‬
‫זו הפעם הראשונה שאת מופיעה בקואצ'לה, נכון?‬ ‫-כן, הראשונה, ואני…‬
‫מתה מפחד.‬
‫את מתה מפחד?‬ ‫-כן.‬
‫ברגע זה,‬
‫אני זה שמפחד.‬
‫אני מפחד להתמסר לאישה‬ ‫שאולי רגילה לחיי זוהר‬
‫יותר מאשר לחיים שגרתיים.‬
‫בתור אישה בעסקי השעשועים…‬
‫- ניו יורק, ארה"ב -‬
‫תעזור לי לשים את זה.‬
‫…אם אין לך בן זוג בעסקי השעשועים,‬
‫אז מצבך קצת יותר קשה.‬
‫זה עסק אמיתי.‬
‫עם מי תבני זוגיות? איפה תופיעו ביחד?‬
‫הבאת את המחליקיים שלי?‬
‫לא יהיה לך קר בבגדים האלה?‬
‫הבנתי שלמרות שרציתי להיות בזוגיות כזאת,‬
‫לא, אני לא בנויה לזה.‬
‫הנה, תראה.‬
‫כדי שלא יהיה לך קר.‬
‫הנה. אתה רואה כמה אני אוהבת‬ ‫לדאוג לאנשים שאני אוהבת?‬
‫הבנתי שככה זה,‬
‫כשאני מחבבת מישהו,‬
‫אני אהיה עם מישהו שטוב אליי.‬
‫בין אם זה מלצר,‬
‫סדרן חנייה,‬
‫שוער…‬
‫זה לא משנה.‬
‫אנחנו צריכים להגיע כל הדרך עד לדלת.‬
‫בואי…‬
‫הראשים שלנו מוסתרים.‬ ‫-את יכולה לראות? כי אני לא.‬
‫עכשיו אני יכולה לראות.‬ ‫-איפה? את רואה?‬
‫כן.‬
‫זה מטורף.‬
‫אם גבר יצא עם בחורה יפהפייה מהכפר,‬
‫והבחור עשיר ומפורסם, כולם אומרים,‬
‫"זה ממש מקסים, נכון?‬
‫"וואו, הוא יוצא עם בחורה נחמדה מהכפר."‬
‫אבל אם זו אישה מפורסמת שבקשר עם בחור רגיל,‬ ‫שיש לו עבודה רגילה, אומרים לה,‬
‫"וואו, את צריכה להיות עם בחור ברמה שלך.‬ ‫הוא לא ברמה שלך."‬
‫זה כאילו שהגבר קובע אם יש לך ערך, לא את.‬
‫- סביליה‬ ‫ספרד -‬
‫אתה לא בא?‬
‫אתה לא בא למיטה?‬
‫כן. אני אתקלח ואבוא.‬
‫אז אני ארחץ אותך.‬
‫מה?‬ ‫-אני ארחץ אותך.‬
‫כדי שלא תריח כמו…‬
‫איפה זה? בוא הנה.‬
‫תראה, רק כדי להיפטר קצת‬ ‫מריח הסיגריות המגעיל הזה.‬
‫בסדר.‬
‫רגע, אני אכוון אותה. קדימה. הנה.‬
‫קדימה!‬
‫תסתובב.‬
‫יש לך המון קעקועים, נכון?‬
‫אבל בחיים לא למדת להתקלח.‬
‫גם אני יכול לרחוץ אותך?‬ ‫-לא. אני יודעת להתקלח.‬
‫בסדר.‬
‫לא, אני יודעת להתקלח.‬
‫אתה זה שלא יודע.‬
‫אניטה!‬
‫תראו, אניטה כאן!‬
‫טוק טוק.‬
‫- מיאמי, ארה"ב -‬
‫אני לא יכולה!‬
‫אניטה.‬ ‫-אני לא יכולה להיות אניטה איתך, אידיוט!‬
‫אני צריכה להשתכר הלילה, בסדר?‬
‫בואי נתחיל כבר לשתות!‬ ‫-אני אתחיל. קדימה, תני לי.‬
‫בידור למבוגרים?‬ ‫-אני בעניין!‬
‫תראו, יש כאן טקילה דון חוליו רוסאדו.‬
‫מעולה!‬
‫יש…‬
‫זוכר שכשהגעת והיינו רק שנינו לבד?‬
‫אני זוכר.‬
‫דיברנו בדרך מסוימת, נכון?‬
‫נכון.‬
‫לא שמת לב איך השתניתי כשהאחרים הגיעו?‬
‫כשהאנשים האלה נכנסים,‬
‫ולא מתחשק לי להראות מי שאני באמת…‬
‫האישיות שלי משתנה.‬
‫ולפעמים אני שואלת את עצמי, "לעזאזל…‬
‫"למה אני פתאום מתנהגת ככה?"‬
‫ואני יודעת למה…‬
‫אבל זה לא משהו שאני יכולה לשלוט בו.‬
‫למה את חושבת שזה קורה?‬
‫אני חושבת שאני מפחדת‬ ‫שהאנשים האלה ישפטו אותי.‬
‫אני רעבה.‬ ‫-מה קורה, אניטה?‬
‫היי, פדרו.‬
‫היי!‬
‫בוא הנה, אני אגלה לך סוד.‬ ‫-תגלי לי. אני מצלם את הסוד, בסדר?‬
‫פדרו, אתה נראה כזה חתיך‬ ‫כשאתה מחזיק את המצלמה.‬
‫אניטה אמרה את זה? או לריסה?‬
‫מי? תעני לי.‬ ‫-אני כזאת משוגעת!‬
‫את רוצה לענות אחר כך?‬
‫אניטה, כמובן. אני לא הייתי אומרת את זה.‬
‫אבל אני חושבת ככה.‬ ‫-תספרי לי על זה אחר כך.‬
‫מה?‬ ‫-תספרי לי על זה אחר כך.‬
‫כן. שלום לכולם!‬
‫אנחנו כל כך שמחים להיות כאן. אתם מוכנים?‬
‫ההוריקן הופיע, נכון?‬ ‫-לא, כן. היום את הופעת.‬
‫ככל שאני מרגישה יותר לא בנוח‬ ‫לעשות משהו בתור אניטה,‬
‫ככה אניטה באה אליי חזקה יותר, אתה יודע?‬
‫הלילה היא הלכה עד הסוף.‬ ‫-היא באה מוקדם יותר, חזקה יותר, עם יותר…‬
‫היא פשוט יצאה משליטה.‬
‫כשנגיע הביתה, תחבק אותי…‬
‫כמובן.‬ ‫-…אם אני אתחרפן?‬
‫אין בעיה.‬
‫אתה כבר עושה את זה, אפילו בלי משבר.‬ ‫-נכון.‬
‫כשבאתי לצלם את לריסה,‬
‫האתגר הכי גדול שלי‬ ‫היה לתעד את מה שהרגשתי כלפיה.‬
‫העמדתי פנים שאני פשוט עוקב‬ ‫אחרי הבחורה מהרחוב שלי, שהפכה לכוכבת פופ.‬
‫אתה יודע של מי התיק הזה?‬ ‫-איזה?‬
‫איזה תיק?‬
‫אה, זה? לא, אני לא יודע של מי הוא.‬
‫הוא היה של כרמן מירנדה.‬
‫וואו.‬
‫- ארנק ערב -‬
‫מהר מאוד הבנתי‬ ‫שהאינטימיות שלנו לא השתנתה בכלל.‬
‫ושההבדל הוא שפתאום הרגשתי‬ ‫כאילו אני בתוך סיפור אהבה.‬
‫סיימתי. אתה יודע מה אני הולכת לעשות?‬
‫תנחש.‬
‫אני לא מאמין. אלוהים.‬ ‫-כיבוי אורות.‬
‫זה חלום?‬
‫אל תעשה כלום. אני אסגור את הדלת.‬ ‫תראה כמה חדר השינה שלי חשוך.‬
‫אלוהים.‬
‫אנשים יודעים שאני ממש חסרת ביטחון?‬
‫את חושבת שהם יגלו עכשיו?‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫גם אני.‬
‫אני לא חושבת שיש מישהו שמדמיין‬ ‫שאני עולה על הבמה וחושבת שהכול על הפנים,‬
‫שאני גרועה, שאף אחד לא רוצה את זה,‬ ‫שאף אחד לא רוצה לראות אותי,‬
‫שהכול מבאס, שאף אחד לא יאהב את זה,‬
‫שאף אחד לא בא להופעה.‬
‫גם אני לא מאמין לזה.‬
‫- קרנבל -‬
‫כשלריסה אמרה לי, כשהיא הלכה לישון,‬
‫שהיא מרגישה חסרת ביטחון כשהיא עולה לבמה,‬
‫הרגשתי ממש אבוד.‬
‫מה קורה, ריו דה ז'נרו!‬
‫כי כשהיום התחיל,‬
‫היא הפעילה את מצב הבוסית שלה,‬ ‫שבו היא נראית בלתי שבירה.‬
‫כשהיא מופיעה, יש לה שני ערוצים במיקרופון.‬
‫אחד לשירה, ואחד כדי לדבר עם הצוות שלה.‬
‫זה אדיר!‬
‫בואו להוריד את הכנפיים.‬
‫היא מנהלת את כל המבצע.‬
‫אני אעשה את המעגל עכשיו.‬
‫היא יכולה אפילו להיות על הבמה,‬ ‫לראות משהו ולדווח לצוות שלה.‬
‫אני מפחדת שהאישה המבוגרת שם‬ ‫תימחץ על המעקה.‬
‫תביאו אותה לכאן, לשורה הראשונה.‬
‫היא רואה הכול בבת אחת,‬
‫והיא זוכרת את זה…‬
‫שימו לב, שומרי העיר!‬
‫הוא שדד מישהו שהיה שם,‬
‫והלך לכיוון הזה.‬
‫אני ראיתי את זה. לא האנשים.‬ ‫הוא שדד אותו והלך לכיוון הזה.‬
‫היא לא שמחה רק להיות סלבריטי.‬
‫היא לא מתעלמת מדברים,‬ ‫גם אם היא מופיעה על משאית,‬
‫או במידת הצורך, אפילו במהלך בחירות.‬
‫היא לוקחת את החופש להיות מי שהיא,‬ ‫מבלי להתנצל,‬
‫והיכולת הזאת הופכת אותה לחזקה מאוד,‬ ‫ואי אפשר להתעסק איתה.‬
‫- חזרות ל-VMA -‬
‫שש, שבע, שמונה, אחת.‬
‫שבע, שמונה, שמונה, מחיאת כף.‬ ‫אחת, שתיים, שלוש,‬
‫ארבע, חמש, שש, שבע, שמונה. בואו נלך.‬
‫שתיים, שלוש, להתפרק.‬
‫חמש, שש, שבע, שמונה. אחת, שתיים…‬
‫והם לא נשארו כדי לבדוק. הם לא צפו בחזרה.‬
‫אז אני תוהה‬
‫למה אם יש כל כך הרבה אנשים בצוות שלי,‬
‫למה זה הכרחי שאני,‬
‫אני, האמנית, אניטה,‬
‫צריכה לחשוב על זה עכשיו,‬
‫ולהתמודד עם הבעיה הזאת,‬ ‫ולהבין שהבעיה הזאת קיימת,‬
‫חמש דקות לפני החזרות.‬
‫אני רוצה את התשובה הזאת. מה התשובה לזה?‬
‫כל מה שנקלט במצלמה היה‬ ‫תערובת של אמנית ומפיקה, בו זמנית.‬
‫כי היא רואה הכול.‬
‫כל פעם זה אותו חרא.‬
‫אני תוהה למה,‬ ‫כשאני עושה את הדברים שלי בברזיל עם אנשיי,‬
‫עם הצוות שלי, עם הארגון שלי,‬ ‫דברים לא קורים ככה.‬
‫אני אדם שקל מאוד לעבוד איתו.‬
‫אין לי בקשות. אני לא מבקשת כלום.‬
‫זה קל.‬
‫"מה את רוצה, אניטה?" "מה שפנוי."‬
‫"איך אתה רוצה את זה?"‬ ‫"איך שזה מתאים לכולם."‬
‫תמיד ככה.‬
‫זה כל כך פאקינג קל.‬
‫שאלה.‬
‫לריסה מרגישה כשאת משתמשת באנרגיה של אניטה?‬
‫כמו…‬
‫כמו רתע מאקדח?‬
‫כן, כאילו…‬
‫אני מרגישה את זה רק כשאני מגיעה הביתה.‬
‫אני חוזרת הביתה ואני מרגישה…‬
‫כאילו שעיניתי את עצמי, אתה יודע?‬
‫- סביליה, ספרד -‬
‫מה קורה, פדרו?‬
‫- יום פרסי הגראמי הלטיני -‬
‫התעוררת עכשיו? הערתי אותך כי הפלתי משהו?‬
‫קדימה. הנה עוד סיפור של לריסה, אנשים.‬
‫פעם אחת, לריסה הלכה לטקס פרסי הגראמי.‬
‫לריסה התחילה להתאפר בעצמה‬ ‫ממש לפני שהלכה לטקס.‬
‫מישהו מתקשר אלייך.‬
‫"אני לא אבכה"‬
‫אני לא יודעת אם לצחוק או לבכות.‬
‫תכף אני אקרצף את כל האיפור מהפנים,‬ ‫ואגיד, "אני לא הולכת. אני לא".‬
‫אתה מלחיץ אותי, כשאתה מסתכל עליי ככה.‬
‫אני אסתדר איכשהו, ואנחנו נצא לשם,‬
‫ואני אהיה מהממת.‬
‫כולם יגידו "את נראית מדהים".‬
‫ואני אגיד, "נכון. תודה".‬
‫וזה מה שבגדול יקרה הערב.‬
‫יש אנשים שמתים מרעב,‬
‫ואני מוטרדת מדבר מטופש שכזה.‬
‫החיים שלי מעניינים מאוד.‬ ‫הרבה דברים קורים כל הזמן.‬
‫ולכן אני רוצה לדבר על כל זה.‬
‫אתה יודע? להראות את כל הדברים האלה.‬
‫ולכן זה נראה כאילו‬ ‫שהחיים של לריסה לא מעניינים.‬
‫כי אין בהם את הגודש הזה של דברים שקורים,‬
‫כל התפניות בעלילה, הבעיות שיש לפתור וכו'.‬
‫אז היא נמוגה ברקע. שוכחים לדבר עליה.‬
‫וזה קורה גם לי.‬
‫אני שוכחת אותה, כי החיים שלה פחות…‬
‫מעניי… לא פחות מעניינים,‬ ‫אבל פחות עמוסים במידע.‬
‫כבר איבדתי את המטען שלי.‬
‫זה אחד הרגעים שהייתי רוצה לא להיות אניטה.‬
‫למה? כי אני פשוט מתה לצאת לבלות,‬
‫ואני לא רוצה לחשוב על לאיפה לצאת.‬
‫אני רוצה ללכת לאן שבא לי.‬
‫כי אם אלך למקום הזה,‬ ‫יגידו שזה לא טוב בשבילי,‬
‫שזה לא טוב בשבילי להיות שם.‬
‫ואם אלך לשם, אני לא צריכה להיות ברחוב.‬
‫אני רוצה להיות ברחוב.‬
‫יש לך בלוטות'? יש לך בלוטות', ידידי?‬
‫מי זאת?‬ ‫-כרמן מירנדה.‬
‫אתה לא יודע מי זאת?‬ ‫-לא.‬
‫בואו נעצור לרגע‬ ‫כדי ללמד משהו את החבר שלנו,‬
‫שלא יודע מי זו כרמן מירנדה.‬
‫כרמן מירנדה הייתה הברזילאית הראשונה‬
‫שזכתה לפרסום מחוץ לברזיל.‬
‫חוץ ממנה, אתה יודע מי הברזילאית היחידה‬ ‫שהשיגה הישגים דומים?‬
‫תנחש מי.‬
‫אז מה חשבת על הערב?‬
‫טוב…‬
‫עשינו חיים.‬
‫אנשים תמיד מפחדים להגיד לי דברים…‬
‫כמו מה?‬ ‫-…ולשאול אותי דברים.‬
‫הם חושבים, "אה, זו אניטה,‬ ‫הבחורה שרוקדת ועושה טוורקינג".‬
‫וכשמגיע הזמן לעשות סקס, הם כאילו,‬
‫"אלוהים, אני לא יכול, אה…‬
‫"אני חייב לעמוד בציפיות,‬ ‫כי היא כל כך מפורסמת."‬
‫ואז הם לא מצליחים להעמיד אותו.‬
‫בהתחלה הרגשתי נורא בגלל זה,‬
‫הייתי עצובה מאוד. ממש עצובה.‬
‫כי אף אחד לא היה מסוגל להיות איתי ככה.‬
‫חשבתי, "לעזאזל, למה זה תמיד קורה לי?"‬
‫הרגשתי כמו קורבן.‬ ‫ועכשיו אני פשוט אומרת, "טוב…‬
‫"אם לא היה לך אומץ,‬ ‫זה בגלל שזה לא נועד לקרות."‬
‫מספיק.‬
‫אכבה את המצלמה.‬
‫בסדר. מה השיר האהוב עליך?‬
‫תראה.‬ ‫-הוא ימצא חן בעיניך? אני חושב שכן.‬
‫אני כמעט משוכנע שאת תאהבי אותו.‬
‫זה השיר שהיית מקשיב לו‬
‫כל שארית חייך אם היית צריך לבחור שיר אחד?‬
‫כן. תגידי לי מה השיר שלך?‬
‫שלי?‬ ‫-כן.‬
‫אני אגיד לך.‬
‫זה השיר האהוב עליי.‬
‫השיר הזה.‬
‫רגע.‬
‫כשהייתי נערה,‬
‫ראיתי את הסרט הזה.‬
‫אני לא זוכרת את השם,‬
‫אבל הבחורה שם שרה את השיר הזה,‬ ‫וזה היה ממש…‬
‫סוג של רומנטי, הצהרת אהבה,‬
‫ותמיד הייתי רומנטית כזאת,‬
‫האני האחרת שאף אחד לא מכיר,‬
‫מי שאני כאן,‬
‫זאת הרומנטיקנית המטופשת‬ ‫שאתה כבר יכול לראות.‬
‫ככה הוא הפך לשיר האהוב עליי.‬
‫בכל העולם.‬
‫את נרדמת?‬
‫אני שיכורה.‬
‫כאילו, כאן ב…‬
‫הָיֹה הָיָה פעם.‬
‫באגדה שהמצאתי.‬
‫אחד הדברים שאני הכי מעריך בלריסה,‬
‫הוא שהיא מאוד ספונטנית.‬
‫הכול בה אמיתי.‬
‫והיא יכולה לצחוק ולבכות‬ ‫בתוך פחות מעשר שניות.‬
‫כמו פיתוי ופיג'מה, מבינים?‬
‫היא הבמה, ובו זמנית‬ ‫גם הכתף שאפשר להישען עליה.‬
‫היא עמוקה, היא בדיחה,‬
‫מלכת העולם, ואף אחד שאני מכיר‬ ‫לא דואג כמוה לאנשים.‬
‫לפעמים אני תוהה‬
‫כמה דברים סותרים‬ ‫מתקיימים בכפיפה אחת באדם אחד.‬
‫אני זוכר ששאלתי אותה באותו יום‬ ‫למה היא התחילה לבכות פתאום.‬
‫צחקנו כל כך.‬
‫היא הפסיקה, נראתה כל כך רצינית,‬ ‫הסתכלה עליי ואמרה,‬
‫"אני לא יודעת."‬
‫אביא אותו קרוב אליך‬ ‫כדי שתוכל להקשיב כמו שצריך.‬
‫שב כאן.‬
‫שלום.‬ ‫-תיכנסו, בבקשה.‬
‫מה?‬
‫אני רוצה שתקשיבו לשיר המזוין הזה‬
‫עד שהאוזניים שלכם ייפלו!‬
‫אז ביי, כולם.‬
‫מה?‬
‫היא באה, היא הולכת. לעזאזל.‬
‫ראיתי את זה הרגע.‬
‫פיג'מה!‬
‫יש לי חרדת טיסות נוראית.‬
‫זה היה אחד הדברים הכי קשים בשבילי‬ ‫בכל חודשי הצילומים האלה.‬
‫אבל בהשוואה למה שהיא עוברת,‬ ‫חרדת טיסה זה כלום.‬
‫- ניו יורק, ארה"ב -‬
‫היי, יקירתי.‬ ‫-היי, דוקטור. מה שלומך?‬
‫היי, את שומעת אותי? מה שלומך?‬ ‫-אני שומעת.‬
‫ובכן, הוא עבר סריקת PET.‬
‫סריקת ה-PET היא הבדיקה‬ ‫שמספקת לנו את ההסתברויות הגבוהות ביותר.‬
‫והסבירות הגבוהה ביותר‬ ‫שמדובר בגידול בריאות.‬
‫סרטן?‬ ‫-למרבה המזל…‬
‫כן, מסתבר שזה סרטן. אבל זה מקומי.‬
‫סריקת ה-PET בודקת את כל הגוף,‬ ‫ולא מצאנו סרטן בשום מקום אחר.‬
‫זה אומר שאם הניתוח יעבור בהצלחה,‬ ‫אביך יחלים.‬
‫היא מקבלת חדשות כל כך קשות,‬
‫וממשיכה הלאה עם מיליוני הפגישות שלה,‬
‫כי אין שום אפשרות לבטל אותן.‬
‫בואו נקבל את כוכבת העל העולמית, אניטה.‬
‫כולכם תצטרפו אליי לספירה לאחור?‬
‫קדימה.‬
‫חמש, ארבע, שלוש, שתיים, אחת…‬ ‫-ארבע, שלוש, שתיים, אחת…‬
‫תארו לעצמכם שאתם ממציאים שם אחר לעצמכם,‬
‫וחיים את חייכם‬ ‫בשני אופנים שונים לחלוטין זה מזה.‬
‫אני כזאת סקסית!‬
‫תמיד אמרתי לאמא שלי שאני אהיה זמרת,‬
‫שאני אהיה מאוד מפורסמת, בלה בלה בלה.‬
‫אבל כשהתחלתי לשיר, חשבתי לעצמי,‬
‫"לא, אני לא רוצה רק את זה.‬ ‫אני רוצה לשנות את העולם.‬
‫"אני רוצה לשנות את המדינה שלי."‬
‫העובדה שאני כאן,‬ ‫מוכיחה שאני בדרך לשם את זה. אני…‬
‫אני מצליחה לעשות את זה,‬
‫אז אני כל כך שמחה.‬
‫ואני כל כך… אני נראית כל כך סקסית!‬
‫אמא, תראי!‬
‫אני באמת כזאת?‬
‫כמובן.‬
‫לריסה תמיד הבהירה שהיא צריכה שיראו אותה.‬
‫אבל לראות אותה שם כפליים עם אמא שלה…‬
‫זה חשוב לה הרבה יותר מאשר לעולם.‬
‫תודה.‬
‫ביי. תודה.‬
‫תודה רבה, חבר'ה. תודה.‬
‫אבא, מחר בבוקר, מתי הכי מתאים לך‬ ‫שהאחות תבוא לעשות לך בדיקת דם?‬
‫כדי שהם יקבלו את התוצאות כשאגיע לשם,‬
‫ונוכל לעשות את הכול ביחד?‬
‫ולמרות שאניטה נראית בלתי מנוצחת…‬
‫לריסה היא לא כזאת.‬
‫הדברים לא תמיד מסתדרים.‬
‫ברוכה הבאה, אניטה!‬
‫- האג, הולנד -‬
‫זה בסדר.‬
‫כבר דיברתי פורטוגזית, אז בואו פשוט נמשיך!‬
‫לעזאזל!‬
‫אם הסאונד לא יפסיק שוב, נוכל להמשיך הלאה.‬
‫אם הסאונד יפסיק, תשירו לי.‬
‫באנגלית, נעמיד פנים שהכול בסדר. תראו…‬
‫אני כל כך מאושרת!‬
‫אלוהים!‬
‫כמעט בכל שיר, המוזיקה שלי נפלה כל הזמן.‬
‫כל חמש דקות הציוד היה כזה…‬
‫תנו לי את המשקה שלי.‬ ‫נמאס לי לגמרי מהחרא הזה.‬
‫אף אחד לא שם לב לזה,‬ ‫רק אלה שבאמת קרובים.‬
‫היי, זאת אניטה.‬
‫אני רוצה להודות לכולם…‬
‫כי זה לא רק שהיא רוקדת, שרה,‬
‫ומגישה ביצועים מהקרביים כשהיא על הבמה.‬
‫אם זה היה הכול, זה לא היה מרשים.‬
‫היא שולטת במבצע הענק הזה,‬ ‫ומוודאת שהוא מתנהל כמו שצריך.‬
‫זה בטח כל כך מתיש.‬
‫אני שונאת לצאת למסעות הופעות‬ ‫בגלל כל התהליך‬
‫של נסיעה ממקום למקום אחר.‬
‫זה שובר לי את הלב, את הנפש שלי, הכול.‬
‫כל הימים האלה, 13, 14, 15, 16, 17…‬ ‫-זה דפוק.‬
‫…אני מופיעה כל יום במדינה אחרת.‬
‫- פריז, צרפת -‬
‫קדימה. תיכנס או תצא. זהו זה. סגור את הדלת.‬
‫"אלוהים, תסגור את הדלת"‬
‫אלוהים, המים האלה חמים…‬
‫קיבלת את ה…‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫שלוש הופעות ברצף.‬
‫מדינות שונות. אני מתה. אני רוצה לבכות.‬
‫אני רוצה ל…‬
‫אני רוצה למות.‬
‫- כרמן -‬
‫אתה יודע מי זו כרמן מירנדה?‬
‫- פורטו, פורטוגל -‬
‫זה מטורף.‬
‫מי שעושה את זה מוותר על חייו.‬
‫כמובן, שיש לזה מחיר.‬
‫אני חושב שהדברים הגיעו לשלב,‬ ‫שהיא הבינה שלריסה צריכה להקשיב לעצמה,‬
‫שאם היא תמשיך בקצב הזה,‬ ‫הבריאות שלה עלולה להיפגע.‬
‫היא אמרה לי את זה,‬
‫כי היא קראה ספר על כרמן מירנדה,‬
‫שגם היא עבדה ללא הפסקה.‬
‫ובסופו של דבר, הגוף שלה נכנע.‬
‫- כעבור חודש -‬
‫זה כל כך מסובך, בנאדם. כל כך קשה.‬
‫זה כאילו שדבר אחד נרפא, ואז דבר אחר…‬
‫מיד אחר כך. כאילו, הגוף…‬
‫הגוף שלי לא יכול לסבול להיות במנוחה.‬
‫אני לא יכולה לסבול את זה יותר, מבין?‬
‫בכל פעם שאני נתקלת במישהו‬ ‫שיודע מי זאת אניטה,‬
‫אבל אני לא קרובה אליו,‬
‫אני הופכת להיות היא.‬
‫כאילו שאיזה מתג מופעל.‬
‫ואני לא רוצה להפוך להיות האדם הזה כל הזמן.‬
‫פעם הייתי מסוגלת לשלוט‬ ‫מתי אני הופכת להיות היא.‬
‫אבל עכשיו כשכולם מכירים אותי,‬ ‫אין לי יותר שליטה.‬
‫ואני לא יכולה לסבול את זה יותר, מבין?‬
‫אני לא יכולה לסבול שאני לא יכולה‬ ‫לשלוט מתי אני הופכת לאישה הזאת.‬
‫זה המחיר. אסור לך לוותר.‬
‫- פליפה בריטו‬ ‫מפיק -‬
‫זה המחיר שאת משלמת‬ ‫על שהיית מי שהיית עד היום.‬
‫על הדמות שיצרת.‬ ‫-לא, אני רק רוצה לקבור הכול.‬
‫אני לא יכולה לתת כל כך הרבה‬ ‫כמו שהייתי רגילה בעבר.‬
‫ואני לא… אני לא יכולה לסבול את זה יותר.‬
‫אני פשוט לא יכולה.‬
‫אולי בגלל זה היא החליטה‬
‫להתחבר מחדש לעצמה.‬
‫אבל היא לא אוהבת דברים קלים.‬
‫היא בחרה לעשות את זה‬ ‫בפסגה הגבוהה בעולם.‬
‫- כעבור חודש -‬
‫- קטמנדו, נפאל -‬
‫- לוקלה, נקודת היציאה להר האוורסט -‬
‫המשמעות של להיות אמן בינלאומי‬
‫היא לא רק להיות מפורסמים, ומה שמשיגים,‬
‫כי העולם כל כך גדול.‬
‫העולם כל כך גדול.‬
‫תמיד יש מקום‬ ‫שיהיו בו אנשים שאולי לא יכירו אותך.‬
‫זה לא משנה מי אתה.‬
‫כשאתם בהרים, כולם שווים.‬
‫אף אחד לא מקבל יחס מיוחד.‬
‫טיפסתי על האוורסט,‬ ‫אבל זה לא הופך אותי למישהו חשוב.‬
‫אבל לפעמים אנשים אומרים,‬ ‫"אני רוצה תמונה איתך"…‬
‫כמה פעמים ניסית?‬
‫רק פעם אחת, ועשיתי את זה.‬
‫טוב, אז זה היה קל. בואו נצא לדרך.‬
‫אנשים אומרים שכשאתה מגיע לשם,‬
‫כל מה שאתה רוצה לעשות‬
‫זה להגיע לפסגה‬ ‫כי אתה רואה שאנשים מגיעים לפסגה.‬
‫"אנשים הולכים לשם.‬ ‫גם אני אלך לשם. אני יכול להיות יותר טוב.‬
‫"כבר הגעתי עד לכאן."‬
‫תארו לעצמכם כשנהיה שם למעלה.‬
‫זה יהיה רציני.‬
‫אם אתם מגיעים לפסגה,‬
‫אתם לא יכולים להישאר בפסגה‬
‫ליותר משמונה דקות או משהו כזה.‬
‫אחרת, אתם תמותו שם.‬
‫אתם תיראו צעירים לנצח, קפואים.‬
‫אנשים יראו אתכם לנצח, וידברו עליכם.‬
‫זה היה שווה את זה?‬
‫כשמגיעים לגובה המזוין של 7,000 מטר,‬
‫אומרים שמתחילים להזות בגלל המחסור בחמצן,‬
‫ואי אפשר לחשוב כמו שצריך.‬
‫זה דומה מאוד להצלחה,‬ ‫אם מפסיקים לחשוב עליה.‬
‫עוד שעת הליכה.‬
‫אולי פחות.‬
‫מה אם נתחרט, מה יקרה אז?‬
‫אנחנו…‬
‫מה אם מחר…‬ ‫-כן?‬
‫…אחד מאיתנו ירגיש רע וירצה לפרוש?‬
‫אני מקווה שזה… אני מקווה שזה… לא יקרה.‬
‫אני מבינה, אבל מה אם כן? זו רק שאלה.‬
‫באותו יום הרגשתי בדיוק‬ ‫מה שאני מרגישה בקריירה שלי.‬
‫רציתי לנוח קצת. הרגשתי חולה מאוד, עייפה.‬
‫אבל לאנשים סביבי הייתה בראש‬ ‫תמונה ברורה מאוד של אניטה כמישהי‬
‫שלעולם לא מוותרת.‬
‫מישהי שנותנת את כל כולה עד הטיפה האחרונה‬
‫כדי להיות הטובה ביותר, להגיע לפסגה,‬ ‫ולהגיע ליותר ויותר הישגים.‬
‫והם בקושי האמינו לי.‬
‫אני חושבת שכדאי שנחזור.‬
‫אני פוחדת.‬
‫לפחות, את לא רוצה לוותר, זה אומר הרבה.‬
‫אני רוצה לוותר!‬ ‫-לא.‬
‫כן, אני רוצה… חבר'ה!‬ ‫-מה זה?‬
‫למה אתם אומרים…‬
‫היא נראית כמו מישהי שרוצה לוותר?‬
‫זה מה שאני אומר.‬ ‫-אבל…‬
‫היא לא מוותרת על שום דבר.‬ ‫-בעיקרון.‬
‫חבר'ה, תקשיבו.‬
‫מי שהייתי בעבר…‬
‫לא ויתרה על דברים.‬
‫מי שאני עכשיו…‬
‫אין לי בעיה להזמין מסוק ולהגיד,‬
‫"כן, חבר'ה, אני חולה.‬ ‫לא יכולתי לעשות את זה."‬
‫"שלום".‬ ‫-"בואו נטפל בי." כן, אני בעניין!‬
‫החוויה הייתה כבר נהדרת.‬ ‫-"אני הולכת לספא."‬
‫פעם ראשונה שיצאתי למסע רגלי.‬ ‫אהבתי את הנופים.‬
‫הכול היה… הכול היה מעולה. אהבתי את זה.‬
‫אין לי שום צורך ללכת רחוק יותר מזה.‬
‫למה זה לא בסדר לוותר?‬ ‫למה זה לא בסדר לשנות את דעתך?‬
‫ורציתי להיות חופשיה.‬
‫הרגשתי שאם אמשיך לטפס,‬
‫אני רק אמלא אחר הציפיות של הצוות,‬
‫של צוות הצילום, שלא רציתי לאכזב.‬
‫אבל עכשיו, פתאום,‬ ‫הרצון שלי לשתוק היה חזק יותר‬
‫מהרצון להגיע לפסגה.‬
‫אולי רק בזכות זה שהגעתי לנקודת האמצע‬ ‫קיבלתי את הטוב ביותר משני העולמות?‬
‫יכולתי פשוט ליהנות מהמקום, מהטבע,‬
‫לעשות כמה צילומים, ולהיות בשקט.‬
‫בסדר, לא יהיו לי צילומים‬ ‫שבהם יראו אותי מגיעה לפסגה.‬
‫אבל האם אוכל להתמודד‬ ‫עם ההשלכות של להגיע למרומי אחת הפסגות‬
‫הגבוהות ביותר שיש?‬
‫עשויות להיות לזה יותר מדי תופעות לוואי.‬ ‫לשני הדברים, נכון?‬
‫התחלתי לחשוב מחדש על כל הקריירה שלי,‬ ‫על כל חיי.‬
‫אני אוהבת לנסוע לבד, ללכת ברחוב,‬
‫ללכת בלי שומרי ראש,‬
‫להתיידד עם אנשים זרים,‬ ‫אנשים שאני פוגשת בברים,‬
‫אני אוהבת לרקוד באמצע רחבת הריקודים…‬
‫אולי אם אניטה תטפס גבוה יותר,‬
‫לריסה לעולם לא תקבל את הרגעים האלה שוב.‬
‫ואז מה?‬
‫מה נעשה אז?‬
‫שמחתי בשבילה.‬
‫כי אני חושב שוויתור זה לעתים קרובות‬ ‫בדיוק מה שאנחנו צריכים כדי להמשיך…‬
‫גם אם זה בכיוון חדש.‬
‫והכיוון שהיא הולכת בו עכשיו מושפע פחות‬
‫מהצורך להיות תמיד בפסגה.‬
‫הזמרת אניטה בילתה חמישה ימים‬ ‫בריטריט רוחני.‬
‫היא עשתה מה שנקרא "מפת היריון".‬
‫היא בודדה את עצמה בחיפוש אחר איזון,‬ ‫הרחק מהרעש של חיי היומיום.‬
‫- ריו זה ז'נרו, ברזיל -‬
‫נרפאתי! היי, החלמתי! זה נגמר.‬
‫זה חלף. הכול נגמר!‬
‫זה עניין של החלמה,‬ ‫של ריפוי הצלקות, של התחדשות.‬
‫זה נגמר. את חייבת ללכת לשם.‬
‫אחותי!‬
‫תסמכי עליי. אם לא תלכי,‬ ‫אני אגרור אותך לשם.‬
‫אלוהים!‬ ‫-יש שם משקאות קרים.‬
‫אמא! וואו! אמא!‬ ‫-את מאושרת, מותק? תודה לאל!‬
‫היא לא ממש נפתחה בפניי לעתים קרובות,‬
‫וסיפרה לי מה היא עוברת או משהו כזה.‬
‫היא לא סיפרה לי דברים. אבל תמיד שאלתי.‬
‫היו ימים שהיא הייתה אומרת,‬ ‫"אמא, אני נכנעת. אני לא יכולה להמשיך".‬
‫זה רנאן. הוא תמיד היה כזה.‬ ‫-זה אני.‬
‫את.‬
‫אני אדם שצורח ומקפץ באוויר.‬
‫אני אדם ש…‬ ‫-תמיד היית כזאת.‬
‫כן, אבל עכשיו אני כזאת‬ ‫ואני אוהבת את מה שאני, מבינים?‬
‫כן.‬ ‫-ככה זה אמור להיות.‬
‫בדיוק.‬ ‫-וככה אני אמורה להיות.‬
‫אני שמחה, אני מקפצת באוויר, אני שרה…‬ ‫-מעולה!‬
‫אני עושה צחוק, אני עושה פשלות,‬ ‫ואני אוהבת להיות משוגעת.‬
‫ואני אוהבת לעשות דברים מטורפים,‬
‫ואני כל כך מאושרת.‬
‫מטורפת לגמרי! להיות מטורפת!‬
‫יש מישהו בבית?‬
‫יפהפה!‬
‫אני חושב שבתור ילדים,‬
‫אנחנו לא באמת יודעים מי אנחנו, נכון?‬
‫אנחנו מי שהאנשים מסביבנו מחליטים שאנחנו.‬
‫כל כך יפה!‬ ‫-וזה יכול להימשך כל החיים.‬
‫לריסה תמיד הייתה מיוחדת, שונה איכשהו.‬
‫אבל אני לא יודע, אני מקבל את הרושם…‬
‫אני חושב שהיא לא התאימה יותר לעצמה,‬ ‫אז היא ניסתה להיות יותר פשוטה.‬
‫אבל אני חושב‬ ‫שכשאנחנו מגיעים למקום הזה בחיים,‬
‫בשנות ה-30 לחיינו,‬
‫אנחנו מתחילים להבין מה באמת חשוב.‬
‫אניטה היא דמות.‬
‫היא רוצה להיות חזקה ועוצמתית.‬
‫ובתוך כל זה יש את לריסה,‬ ‫שעושה את כל הדברים האחרים‬
‫שהיא עושה מאז שהייתה ילדה.‬
‫אני חושבת שהיא שונה על הבמה.‬
‫אבל במהלך השנים,‬
‫התחלתי להרגיש שהיא יותר כמו לריסה.‬ ‫היא מתנהגת כמו מי שהיא.‬
‫היא נותנת לזה לקרות.‬
‫חבר'ה, ראיתם את הירח הלילה?‬
‫לקחתי את צ'רלי לטייל,‬ ‫וכשהסתכלתי למעלה, חבר'ה…‬
‫אני לא יודעת אם הוא נראה ככה בברזיל,‬ ‫אבל הוא נראה מטורף כאן. אלוהים.‬
‫אני לא מפסיקה לבכות.‬
‫כל כך יפה. אני אוהבת את כולכם כל כך!‬
‫אני כל כך אסירת תודה שאתם חלק מחיי.‬ ‫איזה ירח יפהפה!‬
‫אני אומר לכם, ראיתי אותה משתנה.‬
‫אני לא זוכר כמה פעמים היא אמרה לי ללכת‬
‫לטיפול בקונסטלציה משפחתית,‬ ‫לקונדליני, למפגשים רוחניים…‬
‫- כעבור שנה -‬
‫פעם הייתי עושה מסיבות‬ ‫כדי שכולם ישתכרו ויעשו שטויות.‬
‫עכשיו אני מארגנת מפגשים לצמיחה רוחנית,‬
‫כדי שכולם יהפכו לאנשים מוארים.‬
‫אתן מפטפטות.‬
‫חשבתי שהתחלת פגישה איתה.‬
‫לא, אני מחכה.‬ ‫-אמרתי…‬
‫היום עשינו הפעלת קונדליני, נכון?‬
‫כן, הפעלת קונדליני.‬ ‫זו האנרגיה הכי חזקה שיש לנו.‬
‫כרגע אני ממש מרוכזת בלהיות שלווה ורגועה.‬
‫תני לי חיבוק. את צריכה ללמוד, נכון?‬
‫את צריכה קצת אימון.‬
‫וואו! גם את חיבקת אותי!‬
‫- ז'ו אמארל‬ ‫חברה של לריסה -‬
‫תני לה את כל החיבוקים.‬
‫בואו נעשה את זה.‬ ‫תצטרכו לעשות את זה כל עשרה ימים.‬
‫אני לא באמת מחבקת אף אחד…‬ ‫-את חיבקת אותי. חשבתי שזה מקסים.‬
‫אבל אני…‬ ‫-כן, אבל היא לא…‬
‫היא אחת מהקהל.‬ ‫-חיבקתי אותך.‬
‫אפילו נתתי לחיבוק הזה להימשך.‬
‫עכשיו אפילו אני…‬
‫אני אוהבת אתכן.‬
‫יש לה בעיות עם זה.‬ ‫צריך לתפוס אותה כדי לתת לה נשיקה.‬
‫אני תופסת אותה, והיא אומרת, "אלוהים!"‬ ‫אני אומרת, "תירגעי!"‬
‫אנחנו חברות.‬
‫היא תמצא דרך לעשות משהו למען הרוחניות שלה,‬
‫למען הנפש שלה.‬
‫אם היא לא לוקחת חופשות,‬
‫אם היא לא תיקח את הזמן‬ ‫לשחזר את האנרגיה שלה,‬
‫היא תחלה שוב.‬
‫לכן זה כמעט כמו חיפוש מתמשך.‬
‫לריסה מתעניינת בכל דבר.‬ ‫יוגה, קונדליני, ריטריטים רוחניים, הכול,‬
‫כדי שיהיה לה כוח לעלות לבמה בתור אניטה.‬
‫היא לא רוצה להיות לבד.‬
‫היא רוצה את החברים שלה לצידה.‬
‫אני אוהבת אותך, ז'ו!‬
‫אוי, מתוקה!‬
‫לגימה אחת אחרונה.‬
‫את נכנסת למים?‬ ‫-אחותי, אני…‬
‫לא, בגלל שאין לי מגבת.‬
‫אבל אני כל כך מאושרת.‬
‫הטבע יפהפה.‬
‫הים יפהפה.‬
‫זה יפהפה שהשכנים מסתכלים עלינו שיכורים.‬
‫הכול יפהפה.‬
‫נוכל להישאר כאן עד שהשמש תזרח. ואז בבוקר…‬
‫אחותי!‬
‫אהבתי לעשות כל מה שעשיתי.‬ ‫אני חושבת ששיניתי חיים של אנשים.‬
‫אבל האם נתתי להם את המסר הנכון?‬
‫זה כל כך יפה!‬
‫השמש זורחת מהכיוון הזה או מהכיוון הזה?‬
‫הגעתי לנקודה שבה כבר כבשתי הכול.‬
‫כל מה שרציתי, השגתי.‬
‫רציתי להיות מספר אחת בעולם, והגעתי לשם.‬
‫אבל אחרי שהייתי מספר אחת בעולם,‬
‫רק בגלל שכולם אמרו,‬
‫"מה הדבר הבא?"‬
‫הפסקתי להיות רגועה,‬ ‫והתחלתי לדאוג לגבי הדבר הבא.‬
‫נשבעת לכם, תמיד חלמתי להיות מספר אחת.‬
‫למה פשוט לא נהניתי מזה ורק נסעתי לאנשהו?‬
‫את תירטבי לגמרי!‬
‫אני שונאת את השאלה הזאת.‬
‫"מה התוכניות שלך לשנה הבאה?‬ ‫מה התוכניות שלך ל…"‬
‫אני לא יודעת! לעזאזל!‬
‫אני לא יודעת!‬
‫אף אחד לא יכול להישאר בפסגה לנצח,‬
‫לאחר שהם השיגו את כל זה,‬ ‫ולהיות מאושר באמת.‬
‫אפשר להיות מאושר באמת‬
‫רק אם אתם עדיין מאושרים‬ ‫אחרי שאיבדתם את כל זה.‬
‫אני חושבת‬
‫שאם תעשו כל מה שאני עשיתי,‬
‫ותהיו בכל מקום בו זמנית,‬
‫תמיד ייווצר חלל ריק גדול.‬
‫אנחנו אפילו לא חושבים על עצמנו יותר.‬
‫אנחנו רק רוצים עוד ועוד.‬
‫עוד ועוד תשומת לב.‬
‫ואני חושבת שהריקנות הזאת בי‬ ‫הייתה כל כך גדולה‬
‫עד שזה כבר לא היה משנה‬ ‫לאילו הישגים הגעתי.‬
‫שום דבר לא מילא את החלל הזה,‬ ‫כי הריק נמצא בפנים,‬
‫ואנחנו ממשיכים לנסות‬ ‫למלא את הריק הזה עם דברים מבחוץ.‬
‫אז אם אאבד הכול מחר, האם אהיה מאושרת?‬
‫זה מה שאני רוצה לבדוק.‬
‫אני רוצה לבדוק את זה,‬ ‫לעצור ולומר, "רק רגע.‬
‫"אני צריכה ללמוד להיות מאושרת‬ ‫בלי שום דבר מזה."‬
‫ואני חושבת שזה נכון בשבילי ובשביל כולם.‬
‫רציתי לעשות את הסרט הזה‬
‫כדי לנסות לספר לאנשים‬
‫שלא צריך להיות מפורסמים ועשירים‬
‫כדי להיות מיוחדים.‬
‫מה אם אומר לאנשים…‬
‫שאין שום דבר רע‬
‫אם מחר…‬
‫אם בשנה הבאה‬
‫לא תהיה לכם מכונית מגניבה יותר‬ ‫מזו שיש לכם עכשיו?‬
‫שזה בסדר אם בשנה הבאה‬ ‫לא תגורו בבית יפה יותר?‬
‫שזה בסדר אם לא יהיה לי סינגל להיט‬
‫בעוד חמש שנים, כן?‬
‫כי אנחנו יכולים להיות מאושרים בלי להיטים.‬
‫אני מרגישה כל כך טוב!‬
‫בוא הנה, כלבלב. תישאר כאן עם אמא.‬
‫נעים וחמים לאמא.‬
‫אתה יודע מה מצחיק?‬ ‫-מה?‬
‫קראתי את הספר הכחול הזה, וסיימתי אותו.‬
‫כן.‬
‫והיה שם פרק מדהים על מוות.‬
‫הוא על‬
‫לחיות את החיים כאילו שעומדים למות מחר.‬
‫- אספן, ארה"ב -‬
‫אם נמות מחר,‬ ‫נעריך כל דקה מהיום שלנו הרבה יותר.‬
‫אנחנו נאמר, "וואו! קמתי!‬ ‫וואו! תראו את השמיים!"‬
‫בום!‬
‫שוב…‬
‫אני רוצה עוד.‬ ‫-חזק יותר!‬
‫קראתי את הפרק הזה והלכתי לישון.‬ ‫כשהתעוררתי, אמרתי,‬
‫"לעזאזל, זה נכון!"‬
‫והדינמיט עושה…‬
‫בום!‬
‫ואז הכול השתנה עבורי.‬
‫התעוררתי באותו יום…‬
‫והתחלתי‬
‫להתפעל מכל דבר, במלון, בשמיים, "לעזאזל!"‬
‫ועשיתי את המופע באושר רב‬
‫כי לא היה לי אכפת‬
‫ממה שיקרה אחר כך, אם אנשים צפו או לא.‬
‫לעזאזל, רק רציתי ליהנות מהמופע.‬
‫לעזאזל, רק רציתי‬ ‫ליהנות מכל שנייה באותו יום.‬
‫אז זו ההצצה הראשונה שלנו כאן ב…‬
‫כשראיתי את לריסה בפעם הראשונה,‬ ‫חזרתי הביתה באופוריה.‬
‫זה היה כמו חג המולד‬ ‫או ערב השנה החדשה או משהו.‬
‫תראו אותך, לבנה לגמרי משלג.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫זה מגניב?‬ ‫-כן.‬
‫רגע.‬ ‫-ממש חמוד.‬
‫כשהתנשקנו, הרגשתי את אותו דבר.‬
‫הוא לא מחייך אליי ככה.‬
‫וכשהיא הזמינה אותי להשתתף בסרט הזה,‬ ‫זה היה בערך אותו הדבר.‬
‫שמעת?‬ ‫-ברור ששמעתי.‬
‫בטח, היא ידעה שאני קולנוען.‬
‫חלף זמן רב. ההצעה הייתה מקצועית לחלוטין.‬
‫בדיקה… בדיקת סאונד.‬
‫אני מצילה אותך שוב, פדרו. תצלם את זה.‬
‫הרגשתי כאילו שאני בן 13 שוב.‬
‫עושה חזרות על מה שהתכוונתי לומר‬ ‫אחרי הלימודים.‬
‫מה העיניים שלי אומרות עכשיו?‬
‫לא חשבתי שנחווה את מה שחווינו.‬
‫מביך אותי לומר.‬
‫תגיד!‬ ‫-כמעט התפגרתי…‬
‫כדי שאדע שאתה יכול לקרוא את מחשבותיי!‬ ‫-לא, לא! אני נבוך!‬
‫התאהבתי מחדש. ואני חושב שגם היא.‬
‫אתה מוכן להניח את המצלמה ולבוא לשבת לידי?‬
‫אני לא רוצה להמשיך לדבר למצלמה.‬
‫לעזאזל, פדרו, אתה פאקינג מדהים. נכון?‬
‫אתה עושה קעקועים,‬ ‫אתה מבשל, אתה חתיך בטירוף,‬
‫אתה מזיין, אתה מנגן בתופים,‬ ‫אתה מנגן בגיטרה, אתה כת.‬
‫או שאתה מדהים,‬ ‫או שאני מאוהבת והפכתי לטיפשה.‬
‫צ'רלי לא מרשה לי לחבק אותך, פדרו.‬
‫אתה עדיין בכוננות?‬
‫אני אגיע לכוננות הזאת.‬
‫יש מעט מאוד מקום למערכת יחסים‬ ‫בחייה של אניטה.‬
‫טוב, קדימה. אני צריכה ללכת לטיפול.‬
‫האמת שראיתי רק את לריסה.‬
‫את לריסה שאני מכיר…‬
‫אני לא יודע,‬
‫את לריסה שאני חושב שהכרתי,‬ ‫או שאני חושב שאני מכיר,‬
‫כשחזרנו לחדר המלון,‬ ‫במשך שעה, שעתיים, מקסימום.‬
‫אבל העניין הוא שפישלתי איתה.‬ ‫והיא כבר לא רצתה להיות איתי.‬
‫על המקום.‬
‫אם הייתי צריך לומר מה הפגם העיקרי‬ ‫באישיות של לריסה, הייתי אומר שזו…‬
‫היכולת המפחידה שלה לחתוך מצבים‬
‫כשהם לא מסתדרים באופן מושלם‬ ‫עם איך שהיא חושבת שהם צריכים להיות.‬
‫מה את עושה היום?‬
‫מה התוכניות שלך להיום?‬
‫תיתני את החתיכה הראשונה‬ ‫למי שאת הכי אוהבת, לריסה?‬
‫אנשים כבר אוכלים!‬
‫זו הפעם הראשונה שלי, ברזיל.‬ ‫תנו לי את תמיכתכם.‬
‫אין בעיה.‬
‫העובדה היא, שאחרי אותו ערב,‬
‫נפרדנו כל אחד לדרכו.‬
‫עדיין הייתי מעורב בפרויקט,‬ ‫המצלמה עדיין המשיכה לפעול…‬
‫אבל העדשה הפכה לקיר.‬
‫את עצובה?‬ ‫-לא.‬
‫אז למה האנרגיה שלנו כל כך מוזרה?‬
‫טוב…‬
‫כשאנחנו לא יודעים מה קורה,‬ ‫דברים הופכים להיות מוזרים.‬
‫אלא אם מתחשק לך לעשות סדר בעניינים בשבילי.‬
‫מה קורה?‬
‫מערכת היחסים הזאת, העבודה שלי איתך,‬
‫זה נורא בשבילי, להגן על עצמי מהרגשות שלי.‬
‫כבר מההתחלה,‬
‫אמרתי לך שזה לא אמור לקרות, נכון?‬
‫נכון.‬ ‫-שזה יהרוס דברים.‬
‫ומי התעקש?‬
‫אתה התעקשת.‬
‫אתה מתנהג בצורה מסוימת,‬
‫ואז אתה משנה את דעתך,‬
‫אתה לא מסביר למה,‬ ‫לא מדבר איתי או אומר משהו.‬
‫אי אפשר להכריח אף אחד להיות עם מישהו.‬ ‫אף אחד.‬
‫אף א…‬ ‫-אתם מצלמים?‬
‫כן, אנחנו מצלמים, אבל זה בסדר. מה קורה?‬
‫רק רציתי להגיד לך‬ ‫שאם לא תגידי שלום לבת שלי, היא תמות.‬
‫אעשה את זה מיד.‬ ‫-לעזאזל. פישלתי?‬
‫רציתי לפתור את זה. אבל היא כבר החליטה.‬
‫יום הצילומים האחרון.‬
‫יום הולדתו ה-60 של מאורו, אבא של לריסה.‬
‫- ריו דה ז'נרו -‬
‫לריסה תמיד אהבה לערוך ימי הולדת מפוארים.‬
‫במובן הזה, היא בדיוק כמו אניטה.‬ ‫היא אוהבת לערוך מסיבה.‬
‫לא רק בשבילה, אלא לכל מי שהיא אוהבת.‬
‫אני לא יודע איך היא מוצאת זמן.‬
‫לפעמים אני חושב‬ ‫שהיא כמו שעון שפועל לפי זמן אחר.‬
‫היא בעין הסערה, פותרת מאות בעיות,‬
‫היא עוצרת הכול‬ ‫כדי לדבר עם חברה עד שהבעיה נפתרת.‬
‫כששרתי ל-20,000 איש,‬ ‫הייתי ממש רגועה, אבל עכשיו…‬
‫רגועה לגמרי.‬
‫ערב טוב לכולם!‬
‫ברוכים הבאים, חברים של אבא, המשפחה שלנו.‬
‫זו מסיבת יום ההולדת הראשונה‬ ‫של אבא שלי אי פעם,‬
‫אז היינו צריכים לעשות אותה בסטייל, נכון?‬
‫אז אמרתי לו,‬
‫"אבא, אתה כל כך…‬ ‫בלתי אפשרי להפתיע אותך, נכון?"‬
‫הוא אמר, "כן. אני פאי דה סנטו, כוהן דת".‬
‫אבל יש הפתעה אחת‬ ‫שהוא לא היה מסוגל לנחש.‬
‫ההופעה הערב היא עליי.‬
‫אתם יכולים להתחיל.‬
‫כל ילדיי הלכו בעקבות הצד הרוחני שלי.‬
‫לכולנו יש אורישות,‬ ‫צד רוחני חזק של אבותינו.‬
‫כשאתה מקפיד לשמור על הדרכים שלך,‬ ‫האורישה מוצאת את הדרך בשבילך.‬
‫את דרך האבות.‬
‫האורישה של לריסה היא ילדה.‬
‫היא אושוסי. ילדה.‬
‫אלוהים! אני רוצה להתקשר לאבא שלי!‬
‫בואו נראה מה הוא יגיד.‬
‫אבא.‬ ‫-היי, מותק!‬
‫תראה מה אני לובשת הערב.‬
‫נכון שאני יפה?‬
‫את נראית כמו אורישה.‬
‫האירועים הגדולים האלה‬ ‫בעולם של המגה-מפורסמים,‬
‫זה משהו שאני חושב‬ ‫שלעולם לא אוכל להתמודד איתו.‬
‫אבל היא הייתה כל כך מאושרת.‬
‫כשהיא קיבלה שיחה מאבא שלה‬
‫שאמר לה שהוא החלים לגמרי מסרטן,‬
‫היא כמעט התחילה לרקוד באמצע הרחוב.‬
‫היא באמת יוצאת דופן.‬
‫אני לא יכול שלא לחשוב‬ ‫שהחיים שלה באמת נראים כמו סרט.‬
‫היא זכתה במלגה בתחרות בבית ספר‬ ‫כשהיא לובשת שמלה‬
‫שעשויה מכוסות קפה מפלסטיק!‬
‫היא הייתה בת שש. בת שש שנים.‬
‫ועכשיו בתלבושת שלה יש פנינים.‬
‫והילדה שהכרתי בהונוריו,‬
‫והאישה שפגשתי עכשיו שוב‬
‫על הבמה,‬
‫היא בחורה מהפרברים ששינתה את שמה‬ ‫כדי שתוכל להתמודד עם זה שהיא הרבה דברים.‬
‫להיות הבת והאחות הכי אוהבת,‬
‫ובו בזמן, להיות האימפריה שלה.‬
‫אני אוהבת את אמא שלי, את אבא שלי, את אחי.‬
‫אמא שלי קשוחה.‬ ‫ממש קשה לשבור את השריון שלה.‬
‫היא אמא נהדרת,‬
‫אבל היא מעולם לא חיבקה ונישקה אותי.‬
‫עכשיו היא החברה הכי טובה שלי.‬
‫אני מתקשרת אליה כל הזמן, וזה מושלם.‬
‫אחרי שביליתי זמן רב כל כך איתה,‬
‫הבנתי שלריסה ואניטה,‬
‫שנאבקו בעבר כדי לראות‬ ‫מי תזכה למקום חשוב יותר בראש שלה,‬
‫או מי תנצח בקרב הזה,‬
‫הבינו עכשיו מה שגם אני הבנתי.‬
‫אי אפשר לחיות את החיים‬ ‫תוך התעלמות מ-50 אחוז ממי שאתם.‬
‫ועמוק בפנים, בכולנו קיימת הכפילות הזאת.‬ ‫אף אחד הוא לא רק דבר אחד.‬
‫ואני באמת מקווה‬ ‫שנוכל להיפגש שוב בזמן אחר בחיינו.‬
‫אני מקווה שאוכל לצלם אותה כמו שצילמתי,‬
‫רוקדת, שרה, ולחזות בפגישה הבלתי נשכחת‬
‫בינה לבין הכוח של הרמקולים.‬
‫לריסה!‬
‫- חוף סאו קונרדו, ברזיל -‬
‫- היום האחרון של הקרנבל -‬
‫תראי, השחר עלה.‬
‫את יוצאת לריצה?‬
‫זה היה עדיף על ללכת לאיזה מועדון.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫תראי, אני רטובה לגמרי.‬ ‫-היינו עושות טוורקינג לאותם שירים ישנים.‬
‫זאת אומרת, הם שירים נהדרים,‬ ‫אבל כבר עשינו את זה.‬
‫וראינו את הזריחה.‬
‫אחותי, בחיים לא הייתי כאן‬ ‫לפני שהייתי זמרת.‬
‫באזור הדרומי.‬
‫גרתי בריו ובחיים לא הייתי בסאו קונרדו.‬
‫בחיים לא הייתי בחוף הזה.‬
‫זה עדיף על ללכת לרקוד במועדון.‬ ‫-עדיף על ללכת למועדון.‬
‫לעזאזל!‬
‫חבורת שיכורים מעצבנים, שמדברים בלי הפסקה.‬
‫נכון, גם אני דיברתי הרבה הלילה.‬
‫אבל אמרתי דברים מעניינים.‬
‫אני כל כך מאושרת.‬
‫אני כל כך מאושרת!‬
‫החלטתי להיות מאושרת,‬
‫ואני אהיה מאושרת‬ ‫ולא משנה איזה חרא יקרה.‬
‫אתם לא יכולים להחליט גם להיות מאושרים?‬
‫אז למה אתם עדיין לא מאושרים?‬
‫- לריסה: הצד האחר של אניטה -‬
‫אני חושבת שאני רוצה לעשות סקס.‬
‫אני אמצא מישהו.‬
‫תנחשי את מי אני… בחיים לא תנחשי.‬
‫אני רוצה, אה…‬
‫איך להגיד את זה?‬
‫לא לעשות סקס.‬
‫אני רוצה לקיים יחסי מין היום‬ ‫תוך כדי האזנה למנטרות.‬
‫אם אני אעזוב הכול‬ ‫ואהפוך לזמרת מנטרות על איזה הר…‬
‫אני אבוא איתך.‬ ‫-…תבואי איתי?‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬