Downloaded from YTS.MX
Te most táncolsz, ugye?
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mosolyogj!
Táncol!
Táncolsz?
Larissa!
Látjátok a rózsaszín ruhás kislányt a sarokban ezen a szülinapon?
Larissának hívják.
Itt, 1994 áprilisában,
amikor odakint mindenki a focivébéről beszélt,
ő épp az első szülinapját ünnepelte.
Amikor az előző évben, március 30-án megszületett,
még senki sem tudta, hogy a Larissából, aki a hangfalak előtt táncikál,
egy nap Anitta lesz, Brazília történetének legnagyobb popsztárja.
Szeretlek, Anitta!
Tényleg nem lehetett tudni.
Hiszen akkoriban Larissa csak egy Honório Gurgel-i kislány volt.
Ez egy egészen más Rio,
mint amit a bossa novából és a The Girl From Ipanemából ismerünk,
amik épp miatta váltak világhírűvé.
A világ legnagyobb színpadjaira vitte el a funkot és a favelát.
Na most, ha egy kicsit jobban megnézitek…
láthatjátok, hogy ez a honóriói kislány
már akkor más volt.
Ez egy gyerekzsúr volt, tele emberekkel,
ő mégis félrevonult.
Mintha táncolna, de ugyanakkor mindent megfigyelne kívülről.
Szinte kettéhasadt.
Nem tudta, hogy Brazília megnyeri azt a vébét,
vagy hogy végül tényleg kettéhasad,
és ő lesz a szupersztár, Anitta,
és egyszer hiányozni fog neki, hogy egyedül legyen.
A bulikban is, és a gondolataival is.
Mert a Piroska és a farkas témájú zsúrjából
egyedül a hangszórók varázsereje maradt meg neki.
Anitta!
Anitta a toplista élén…
Az énekesnő történelmet írt a világ legfontosabb zenei fesztiválján…
A karrierem kezdetén a rádió nem játszott funkot.
Poposabbá kellett tennem a dalaimat.
- Anitta újabb díjat nyert. - Óriási turnéra indult.
Rengeteg városban járt, számtalan koncertet adva.
Rió külvárosából a nagyvilágba…
A riói lány!
- Anitta! - Anitta!
Amikor Larissa felhívott azzal, hogy dolgozzak a filmjén,
elég elveszettnek éreztem magam.
Nem értettem, mi ez az egész.
- Mert hát ő már Anitta, nem igaz? - Anitta! Anitta!
Bárki szívesen dolgozna a filmjén.
Miért pont én?
De amikor elmagyarázta, azt hiszem, megértettem az okát.
Velem leszel, és mindent felveszel.
Akkor is, amikor Anitta dolgozik, és akkor is, amikor csak Larissa vagyok.
Anittát…
bárki felveheti.
Szerintem már mindenki fel is vette.
De Larissát…
Larissát nem.
Olyasvalaki kell, aki tapintatos.
Larissa léte szigorúan őrzött titok. Alig páran ismerik őt.
Ők mind olyanok, akikben megbízik,
és akik a kezdetek óta vele vannak.
Tőlem bármikor elkezdhetjük a forgatást.
Akkor kezdünk, amikor te azt mondod.
Igazából, szerintem azért vagyok itt, hogy szétválasszam Larissát és Anitát.
Ki hozott létre kit?
Ezt még nem tisztázta magában.
És a VMA győztese…
Te jó ég!
A Honório Gurgel-i híresség óriási elismerésben részesült,
amikor megkapta a legjobb Latin-amerikai videóklip díját a VMA-n,
az amerikai MTV gáláján.
Szerintem rájött, hogy az én nézőpontom
és az, hogy ugyanonnan származunk, hasznos lehet a folyamat során.
Megint itt vagyunk, Brazília. Megint itt vagyunk.
A műfajt, amit ma este előadtam,
a hazámban hosszú éveken át törvénybe ütközött előadni.
Egy brazil gettóban születtem és nőttem fel.
Mostantól sokkal több brazil funkot hallotok majd,
és ez csak a kezdet.
A brazil funk VMA-t nyert.
Anitta!
Az, hogy minden évben
egyedül én képviselhetem a hazámat, óriási dolog.
Mindannyiótoknak köszönöm.
Anitta, nézz ide, és emeld fel!
Logikus volt, hogy engem kért fel.
De mielőtt forgatni kezdtünk volna, bepánikoltam. Érthető, nem?
Végtére is, Larissa, az első szerelmem,
már a világ királynője volt.
És ezt talán nem tudja,
de ő egyben életem legreménytelenebb szerelme is.
Az üzenet, amit visszavontam…
Azt kérdeztem, hogy nálam alszol-e.
Megkérdeztem, hogy van-e kedved átjönni.
Leírtam ezt, és valamiért hozzátettem, hogy köszönöm.
Istenem, most utoljára voltam ilyen kedves veled.
Jaj, ne, megint az agyadra megyek.
Úgy voltam vele, hogy bassza meg, elküldöm.
Leszarom, ha úgy érzed, ezzel megfojtalak.
Szia! Mérges vagyok rád. De nem lehetek, ugye? Ne aggódj!
LARISSA: ANITTA MÁSIK OLDALA
Mert szeretlek.
KIJÁRAT
- Felvesz minket? - Mi… Igen.
Tartsd így! Így tudsz fókuszálni.
Tudod, hogy 12 éves korunk óta ismerjük egymást?
Azta!
- Jaja. - Jaja.
Még fiatalok voltunk. Én úgy 11 lehettem.
Ő meg 13.
Mindketten elmentünk egy rockkoncertre…
És hát, ő rohadt jól nézett ki.
De tényleg elképesztően jól.
Ő volt a legjobb pasi a környéken. Szívdöglesztő volt.
De én nem.
És aztán… Várj, fáj a lábam.
Aztán odajött és megcsókolt,
és el se tudtam hinni, hogy vele csókolózom,
mert olyan jó pasi volt.
Én meg olyan ronda voltam!
Egy bányarém!
Te jó ég!
Bűnronda voltam, ő meg egy álompasi. Azt gondoltam: „Úristen!
Nála jobb pasival életemben nem fogok csókolózni.”
Majd kiugrottam a bőrömből.
És a mellettünk álló barátaink is csókolózni kezdtek.
Épp ezt csináltam…
Aztán hirtelen,
a csók közepén,
a bátyám, Renan…
Renan odajött!
Renan odajött, és…
„Ne smárolj a húgommal!”
Mondom…
„Pofád lapos!
Tudod, mikor fogok ilyen jó pasival smárolni? Soha!
Soha többé! Nála jobb pasival nem lesz dolgom.
Kussolj, és húzz innen!”
Erre a bátyám rohadtul bepöccent. Le is lépett.
Én meg odamentem Pedróhoz, és azt mondtam, folytassuk.
MENEDZSER
Azóta dolgozom vele, hogy elkezdett spanyolul énekelni.
Akkor J Balvin menedzsere voltam,
és segítettünk Anittának a Downtown című dalában.
Anitta mindenhol ugyanazt hozza.
Kész energiabomba. Árad belőle az életöröm.
Mindig megkapja, amit akar.
Ez nem is kérdés.
Nem fél a fájdalomtól.
Tudja, hogy bármit túlél.
Anitta a szuperhős.
Larissa pedig az emberi lény.
Ő elképesztően törékeny.
Először videóztam őt a színpad hátsó részéről.
Ez nagyon más, mint amit megszoktam.
Én mindig Larissához álltam közel.
Gyere be!
Jaj, bocs!
Most esik le, hogy be se mutatkoztam. Pedro vagyok, és szintén honóriói.
És apránként kezdtem megérteni,
hogy amikor Larissa lelép, megjön Anitta.
Így.
Visszajöttem.
Akár akarod, akár nem.
Szerintem azért kért fel erre a filmre, mert én tudom, ki volt még Anitta előtt.
Azért mondtam igent, mert rájöttem: el akarja mesélni ezt a kettéhasadást.
És mivel én már azelőtt is ismertem őt,
a kevesek egyike voltam, aki képes megmutatni ezt.
Tudom, hogy az iránta érzett szerelmemnek nincs köze a filmhez.
De azt gondoltam,
most talán lesz bátorságom,
hogy elmondjam neki, mit érzek hosszú évek óta,
a távolból figyelve őt.
A filmezés összehozza az embereket.
Örülök, hogy visszajöttél.
Én is örülök neki.
Van még valami köztünk?
Vajon érdekesnek találja majd ezt a hétköznapi srácot,
miután annyi szupersztárral lógott együtt?
Vajon képes leszek profin lefilmezni anélkül, hogy mindent összekuszálnék?
Jobban érzed magad, hogy együtt vagyunk?
Azt hiszem. Miért?
Csak úgy.
Vagy ami rosszabb…
Ez tök jó.
Még mindig önmaga?
Én képes leszek önmagam lenni?
Ebből semmit se mondtam el neki,
de erre gondoltam, amikor beléptünk ebbe a hotelszobába.
Ez jó lesz?
Régen szerette kimondani a nevemet, mert a nagyapját is így hívták.
Ő is zenész volt.
Ő volt az, aki bevezette a zene világába.
Pedro! Pedro! Hol van Pedro? Pedro! Pedro! Pedro!
- Mintha száz éve nem láttalak volna. - Mert nem is láttál!
Egy örökkévalóságnak tűnt.
Ott voltam én, Anitta, Larissa és a kamerám.
Egy kamera, ami egy embert ment felvenni, de aztán kettővel találta szemben magát.
Két csodálatos nővel,
akik kitárták előttem ezt az ajtót,
és most előttetek is.
Nem jársz senkivel?
Nem. Azt hiszed, járok valakivel?
- Igen. - Miért?
Csak úgy.
Szerintem van valakid, de nem mondod el, hogy ne árts a filmnek.
- Láttam a barátnődet az Instán. - Tényleg? Kit?
- Aki ott van. - Ki?
- Aki ott van az Instádon. - A képen?
Vele szétmentünk már úgy…
négy hónapja.
Szóval szingli vagy?
- Szingli vagyok. Sajnos. - Komolyan?
Komolyan.
Miért hazudnék?
Nem tudom.
Vagyis tudom.
Tudod, mi húz fel nagyon? Hogy amikor mesélsz
a gyerekkorunkról, mindig azt mondod, csúnya voltál.
Rusnya voltam!
Ne már, Larissa!
Egy rusnyaság voltam. A suliban is…
Ezt a barátaid mondták?
Ha csak beléptem az osztályba,
látványosan agonizáltak, mert akkora volt az orrom.
- Esküszöm! - Mi van?
Mindenki úgy tett, mintha fuldokolna.
Milyen osztály volt az?
Akkoriban apámnak nagyon rosszul ment az üzlet.
Ezért át kellett mennünk egy…
Egy állami iskolába.
Imádtam tanulni. Óriási stréber voltam.
Féltem állami suliba menni. Kurvára kivoltam.
Aztán volt egy szépségverseny. Nem hiszek a véletlenekben.
Azért történhetett, hogy legyen egy jó sztorim.
Volt egy Tavasz Szépe nevű verseny.
És a győztes egy ösztöndíjat nyert.
Hát jelentkeztem.
És honnan tudom, hogy ronda vagyok? Mert utána… Mert ronda voltam.
Mert utána az egész suli rajtam nevetett.
A versenynek volt egy témája.
Az újrahasznosítás.
Hazaérve szóltam anyának, hogy jelentkeztem,
és nyernem kell, mert az első ösztöndíjat kap.
Anyuval nekiálltunk kávéspoharakból ruhát csinálni.
És amikor odaértünk a versenyre, minden lány kész ruhakölteményekben volt.
Nézd meg a ruháját!
Ez egy Paco Rabanne.
Nézd meg az enyémet!
Anyukám azt mondta: „Larissa, gyere, menjünk innen!”
Mire én: „Miért mondod ezt?”
De hajthatatlan volt:
„Nem látod, hogy a többiek Isten tudja, kit fogadtak fel,
mi meg magunk csináltunk neked ruhát?”
Mondtam neki, hogy: „Anya, nem számít. Bennük nincs meg az, ami bennem igen.”
Erre ő: „És mi lenne az?” Mire én: „Karizma.”
Így mentem ki a színpadra.
Így.
Így. Így!
- Megvannak a képek. - El tudom képzelni.
- Nem… - Mindent.
Vannak képeim.
Este hét körül anyukám elkezdett…
Le akart lépni.
Már az ajtónál járt.
Erre az a nő bejelentette: „És a győztes
Larissa de Macedo Machado!”
A nénikémre nézve így szóltam: „Nem megmondtam, hogy nyerni fogok?”
Végiglejtettem a színpadon,
és átvettem a szalagomat, a csokromat és az ösztöndíjamat.
Ingyen tanulhattam.
BÜSZKE KISKACSA ÓVODA RIO, 1994. DECEMBER 14.
Larissa már tipegő kora óta óriási személyiség…
LARISSA ÉDESANYJA
…ahogy most is az.
Már kisgyerekként is mindennek az ő kedve szerint kellett lennie,
nem tűrt ellentmondást.
Mindig is ilyen volt.
Mindenféle játékokat talált ki: „Legyünk énekesek!
Játsszuk ezt, játsszunk színházasat!”
Már kiskora óta ő dirigál, mindent ő irányít.
Hé!
Add ide!
LARISSA NAGYNÉNJE
Mindig szoros volt a kapcsolatunk. Minden szülinapi bulin ott volt mindenki.
Rengetegszer elmondja, hogy:
„Mindig is boldogok voltunk. Akár volt pénzünk, akár nem.”
Én pedig helyeslek.
Azoknak, akik onnan jönnek, ahonnan mi, a család a minden.
Az az alap.
Nekem is fontos az én családom.
De amit Larissa csinál, az még nekem is új.
Szia, apa, jó reggelt! Hogy vagy?
Apa, azt álmodtam, hogy az ágyon sírsz, mert úgy fáj a hátad.
Jól vagy?
Anitta, köszönöm szépen…
Kezdjük a felvételt! Jó angolul?
- Ahogy neked jó. - Oké.
Szóval, Anitta, a kezdetektől fogva világsztár akartál lenni,
és ezt meg is valósítottad.
Van olyasmi, ami hiányzik a karriered kezdetéről?
Azt hiszem, egyedül az hiányzik, hogy éjjel-nappal a családommal legyek.
- Anya! - Apa!
Rettentően hiányzik a családom, amikor nincsenek itt.
Érzelmileg függök tőlük.
Amikor a nagymamám meghalt…
LARISSA NAGYANYJA
…elkezdett… Egy év után
elkezdett az álmaimon keresztül kommunikálni velem.
Ő volt a legjobb barátom.
Az én hitem szerint az emberek sosem halnak meg.
Beszél hozzám, előre megmondja, mi fog történni,
a jövőről mesél.
Szóval ő a barátom, és folyton beszélek vele.
Tudom, hogy nem halt meg.
LARISSA BÁTYJA
Még sírsz?
Te jó ég!
A bátyám minden gondolatomat ismeri. Ez abszurd. Úgy szeretem és csodálom!
El se tudom képzelni nélküle az életem.
Őt szeretem a világon a legjobban.
Együtt dolgozunk.
Holnap elkísérlek.
Ezt régen egyikünk sem látta a másikban.
De most érzem, mennyire szeret, és szerintem fordítva is.
Ő a mindenem.
Annyira szeretlek, apa!
Szeretek veled lenni. Imádok. Akkor olyan boldog vagyok!
Melletted minden annyival jobb, a…
A nap is szebben ragyog.
Csodás vagy. Szeretlek.
Én is, drágám.
LARISSA ÉDESAPJA
Nagyon boldog vagyok, ha melletted lehetek.
Én is nagyon szeretlek, oké?
Örülök, hogy boldog vagy.
Larissa a nénikéihez is nagyon közel áll.
Ezt láttam Honórióban,
és például az Instagramon is látom, amikor mindenkit magával utaztat.
- Portugál. - Portugál?
A családom és a barátaim jöjjenek a színpadra!
Amikor kijön a családom, kell egy brazil zászló.
- Szuper. - Aztán a barátaim, és mindenki táncol…
Vagy amikor színpadra hívja az egész családját.
A családom itt van velem.
Ez életem egyik legjobb napja. Köszönöm, Portugália!
Gyakran gondolok arra, hogy Larissának hány sztorija van.
Hogy is volt?
Gyerekkoromban a plázába jöttek azok a Disney-karakterek.
Minnie, Mickey, Pluto.
LARISSA NAGYNÉNJE
- Disney. - Mindhez külön sor állt.
Igen.
És nem bírtuk beállni Minnie sorába,
mert túl hosszú volt.
A legrövidebb sorba álltunk be, ami Plutóé volt…
De Larissa csak állt ott, nem mondta,
hogy ez nem érdekli. Csak nézett ránk.
Mi pedig mondtuk neki, hogy Minnie sora túl hosszú.
Aztán egyszer csak nem volt sehol.
Óriási volt a tömeg, és sehol sem láttuk őt.
Egyből sírni kezdtem. Azt hittem, el fogják rabolni.
Még kicsi volt. Én meg folyton tiszta ideg vagyok.
Ő meg eltűnt. Nem tudtam, hol lehet.
Sorban állt.
És az volt a legijesztőbb,
hogy még csak nem is hisztizett, azt se mondta, hogy nem akar odamenni.
Nem, csak simán odament. Neki ez teljesen rendben volt így.
És odament.
A nagynénjei és az anyja együtt nevelték,
mert mindhárman együtt dolgoztak.
Miriam, Márcia és Marília.
És mivel Larissa még kétéves sem volt a szülei válásakor,
Renan pedig négy volt, a nénikéik sokat segítettek.
Larissának gondot jelentett,
hogy mivel a bátyja idősebb volt a szüleik válásakor,
és ezért őt az egész jobban megviselte, kicsit elhagyatottnak érezte magát.
Van, aki látszólag nem igényli a figyelmet,
pedig talán pont ő igényli a leginkább.
És ha nem kapja meg, egyre keményebb lesz.
Szerintem ő is ilyen.
Larissa törékeny
és érzékeny,
Anitta viszont kőkemény.
Néha még ijesztő is.
De szerintem mindketten nagyon romantikusak,
bár Larissa ezt jobban kifejezi, Anitta pedig pont az ellenkezőjének tűnik.
De ki mondta, hogy egyszerre ne mehetne a kettő?
Mindenesetre az, aki gyerekkorában láthatatlannak érzi magát,
ahogy ő mindig mondja,
nem is tudom,
szerintem hajlamosabb az egyik énjét előtérbe helyezni,
aztán később rájönni, hogy mindkét énje létezhet…
Hogy is mondjam?
Párhuzamosan.
Egész gyerekkoromban levegőnek néztek otthon.
Anyám nem igazán fogadta el azt, aki vagyok.
Neki túl sok voltam.
Túl sok?
Szerinte túlságosan kilógtam a sorból, túl sokat beszéltem,
túl feltűnő, túl extravagáns, túl…
Mindig a bátyámmal példálózott.
A bátyám volt mindig a higgadtabb,
olyan, mint anya.
Én pedig inkább…
Nem akartam, hogy tilos legyen…
Ezt akartam…
Ha nem lenne a karrierem,
ha nem lenne az, amit Anittaként felépítettem,
amit elértem…
az a rengeteg alkalom, amikor…
történelmet írtam a hazám számára,
ebben az egészben,
értéktelennek érezném magam.
Mintha nem lenne ok arra, hogy bárki rám nézzen.
Mert ha nem teszem meg mindezt, és válok Anittává…
akkor nem… Akkor nem lennék jelentéktelen?
Mert gyerekkoromban is így volt.
Szia, anya, hogy vagy?
Emlékszel Pedróra?
A gyerekkori barátomra Honórióból? Szőke, kék szemű. Csókolóztunk.
Itt van, és forgat velem.
Nagyon szeretlek. Jól sikerült a videóklip.
Király lett.
Visszamegyek Miamiba. Nagyon szeretlek. Hiányzol.
Charlie, gyere!
Charlie!
Szerinted egy madár bármilyen messzire és magasra képes elrepülni?
Vagy van egy magasságkorlát?
Van.
És mi az?
Anitta új rekordot állított fel
Envolver című dalával, ami a Spotify világszerte leghallgatottabb dala lett.
- Hol van anyukám? - Odalent van.
- El tudod ezt hinni? - Anya!
El tudod hinni? Én sem. Még mindig nem.
Anitta!
- Azt mondtam… - Apa!
Úristen!
- Ügyes vagy. - Úristen!
- Igen.
- Így van, kicsikém. - Apa…
Ez hihetetlen.
- Az. - Hihetetlen.
Alig tudom elhinni.
Épp azt játszották, aztán…
Szerintem minden művész számára az a legnagyobb jutalom,
ha képes teljesen szabadon alkotni,
és azt aztán jól fogadják.
AZ ENVOLVER STÚDIÓFELVÉTELE
Király!
- Gyönyörű! - Igen, az.
- Azta! - Ez rohadt jó!
Valaki egyszer azt mondta, egy brazil nem képes nemzetközi karriert építeni.
Mert rengetegen próbálták,
de legutóbb a múlt században sikerült a bossa novának.
Ebben a században már nem volt ilyesmi,
és mivel a hazámban csúcsra értek a dalaim,
elkezdtem kérdezősködni, hogy mi legyen a következő lépés.
Felhívtam a bátyámat azzal, hogy:
„Nemzetközi karriert akarok, és egy spanyol dalt!”
Erre ő:
„Minek?
Most sikerült megtörnünk a hazádban uralkodó előítéleteket,
és most elölről akarod kezdeni?
Teljesen a semmiről kéne kezdened,
végigcsinálni azt a sok szarságot, amit hat éve.
Már nincs annyi energiád.” De én azt mondtam:
„Meg akarom csinálni.”
- Azok a lyukak ott lesznek? - Nem.
Mivel ez egy négyzet, nem tudjuk így mozgatni.
Nem, gyere ide! Gyere! Megmutatom, hogy működik.
Mindenhová vinnem kell a kultúrámat,
és a magaménak érezni, mert ezek a gyökereim.
Olyasmiért harcol, ami fontos neki, és ami az énje szerves része.
Tökéletes!
Az első brazil a nemzetközi toplisták élén,
az első brazil a Coachella nagyszínpadán.
Úgy érzem, ez erőt ad a folytatáshoz.
Most minden a helyén van, a jó értelemben.
- Szia! - Élünk!
Nagyon jó…
Nagyon jó, hogy itt kifér a fonatod.
Ki kell lógatnom a hajam.
- Nem szarozok. - Ki kell lógatnod!
Bármit csinálhatunk. Lóghatunk itt…
Utána itt hátul lesznek italok, ha gondolod.
Szívhatsz, azt csinálsz, amit akarsz. Ez lényegében…
- Mint nálam. - Ez a favela. Bármit csinálhatsz.
- Itt vagyunk. Lazulunk. - Kicsit zűrös…
Hangszórók.
Vannak művészek, akik nevet változtattak,
és létrehoztak, nem tudom, egy művészi alteregót.
De általában végül az egyik személyiségük
megszűnik létezni.
De Larissánál nem.
Így megyek ki a színpadra.
Motoron.
A favelákban néhányan jó magasan laknak a hegyoldalban.
- Aha. - És nem akarnak gyalog felmászni.
Ezért vannak motoros taxik. Ők pár dollárért felvisznek a házadhoz,
és visszajönnek a favelából.
- Szóval motoros taxival mész a… - Régen úgy jártam dolgozni.
Karneválosra akarom, de nem a nagy karneválra gondoltam.
- Ez hagyományos. - Ez Rió…
Ez egy másik, hagyományos karnevál.
Testközelből látni Larissát és Anittát egy testben…
Egyszerre voltunk Kaliforniában és Honórióban.
Mindketten ott voltak a legnagyobb zenei fesztiválon.
- Először lépsz fel a Coachellán, ugye? - Igen, és totál…
Rohadtul félek.
- Rohadtul félsz? - Igen.
E percben
én vagyok az, aki fél.
Félek odaadni magam egy olyan nőnek, aki inkább a nagyvilági élethez szokott,
mint a szerényhez.
Ha nőként vagy jelen a szórakoztatóiparban…
Gyere, segíts ezt feltenni!
…és nincs melletted egy férfi, aki abban tevékenykedik,
az megnehezíti a dolgodat.
Ez kőkemény üzlet.
Kivel állsz össze? Hol fogtok együtt megjelenni?
Megvan a korcsolyám?
Nem fogsz fázni ebben a ruhában?
És rájöttem, hogy bármennyire is akartam ezt az egészet,
ez nem nekem való.
Nézd csak!
Ebben nem fogsz fázni.
Tessék. Látod, mennyire szeretek gondoskodni a szeretteimről?
Szóval rájöttem, mit fogok csinálni.
Ha megkedvelek valakit, és jó nekem mellette, vele maradok.
Mindegy, hogy pincér,
parkolóőr
vagy portás…
Nem számít.
El kell mennünk az ajtóig.
Akkor…
- Így nem látszik a fejünk. - Te látod? Én nem.
- Igen, Már igen. - Hova? Most látsz?
Igen.
Ez őrület.
Ha egy pasi egy gyönyörű, vidéki lánnyal jár,
és a pasi gazdag és híres, mindenki el van ájulva ettől:
„Azta, egy kedves, vidéki lánnyal jár!”
De ha egy nő kezd el járni egy átlagos pasival,
akinek hétköznapi állása van,
jön, hogy: „Olyan pasival kéne lenned, aki egy szinten van veled.”
Mintha a férfi határozná meg az értékedet.
SEVILLA, SPANYOLORSZÁG
Nem jössz?
Nem jössz lefeküdni?
De. Lezuhanyzom, aztán jövök.
Majd én megmoslak.
- Mi? - Majd én megmoslak.
Hogy ne áradjon belőled…
Hol van? Gyere ide!
Csak egy kicsit, hogy ne legyen ilyen cigiszagod.
Oké.
Majd én csinálom. Menj!
Menj be!
Gyerünk!
Te aztán jól ki vagy varrva!
De lezuhanyozni nem tanultál meg.
Én is megmoshatlak?
- Nem. Én tudok zuhanyozni. - Oké.
Nem, én tudok zuhanyozni.
Te nem tudsz.
Anitta!
Nézzétek, itt van Anitta!
Kopp-kopp!
Nem megy!
- Anitta! - Veled nem tudok Anitta lenni, te hülye!
Ma este be kell piálnom, oké?
- Kezdjünk el inni! - Én elkezdek. Gyerünk, adj piát!
- Egy kis felnőtt móka? - Benne vagyok!
Van itt egy kis Don Julio Rosado.
Azta!
Van…
Emlékszel, mikor megjöttél, és ketten voltunk?
Aha, emlékszem.
- Egy bizonyos stílusban beszéltünk, nem? - De.
Nem tűnt fel, hogy megváltoztam, amikor a többiek megérkeztek?
Amikor ilyen emberekkel találkozom, és nem akarom az igazi énemet adni…
megváltozik a személyiségem.
Néha azt kérdezem magamtól: „Baszki!
Miért változtam meg hirtelen?”
És tudom, miért történik ez,
de nem tudom irányítani.
Szerinted mitől van ez?
Mert félek, hogy azok az emberek ítélkeznek majd felettem.
- Éhen halok. - Mizu, Anitta?
Szia, Pedro!
Szia!
- Gyere ide, elárulok egy titkot. - Mondd el! Felveszem a titkot, oké?
Pedro, olyan szexi vagy kamerával a kezedben!
Ezt Anitta mondta, vagy Larissa?
- Na? Válaszolj! - Felrobbanok!
Később válaszolsz?
Anitta mondta. Én sosem mondanék ilyet.
- De ezt gondolom. - Erre majd visszatérünk.
Ezt még megbeszéljük.
Igen. Sziasztok!
Nagyon örülünk, hogy itt lehetünk. Készen álltok?
- Lecsapott a hurrikán, nem? - Le. Igen.
Minél kényelmetlenebb valami, amit Anittaként csinálok,
annál erősebb Anittát hoz elő belőlem.
- Ma este nagyon odatette. - Korábban jött elő, erősebben, több…
Nem tudom irányítani.
- Ha hazaértünk, megölelnél? - Persze.
- Ha kezdenék kiborulni. - Simán.
- Most is megölelsz, csak úgy? - Meg.
Amikor Larissával forgattam,
az volt a legnehezebb, hogy leplezzem, mit érzek iránta.
Tettetni, hogy csak a szomszéd lányt követem,
aki popsztár lett.
- Tudod, kinek a táskája az? - Melyik?
Milyen táska?
Ja, hogy az? Nem, nem tudom, kié.
Carmen Mirandáé volt.
Azta!
ESTÉLYI TÁSKA
Hamar rájöttem, hogy ugyanolyan közel állunk egymáshoz.
Annyi volt a különbség, hogy hirtelen egy szerelmi történetben találtam magam.
Kész. Tudod, mit fogok csinálni?
Tippelj!
- Ezt nem hiszem el. Istenem! - Villanyt le!
Ez egy álom?
Ne csinálj semmit! Hadd csukjam ezt be! Nézd, milyen sötét a szobám!
Te jó ég!
Szerinted mások önbizalom-hiányosnak tartanak?
Szerinted most annak fognak?
Igen.
Szerintem is.
Kétlem, hogy bárki azt hinné, hogy a színpadra lépéskor félek,
hogy szar vagyok, hogy senki sem kíváncsi rám,
hogy minden szar, hogy ez senkinek nem fog tetszeni,
és hogy üres lesz a nézőtér.
Azt én is kétlem.
KARNEVÁL
Amikor Larissa lefekvés előtt elmondta,
hogy fellépés előtt elbizonytalanodik, teljesen elvesztettem a fonalat.
Mizu, Rio de Janeiro?
Mert amint felkelt a nap, átkapcsolt, és rettenthetetlenné vált.
Amikor fellép, két csatorna van a mikrofonján.
Az egyiken énekel, a másikon a csapattal beszél.
Ez csúcs!
Vedd le a szárnyamat!
Mindent ő irányít.
Most jöhet a körtánc.
Van, hogy a színpadról lát meg valamit, és szól a csapatának.
Félek, hogy azt az idős hölgyet kilapítják
ott a korlátnál. Hozzátok ide, az első sorba!
Mindent egyszerre lát
és tart fejben.
Figyelem, polgárőrség!
Ott kiraboltak egy férfit,
és a rabló arra ment.
Én láttam, nem az emberek. Kirabolta, és arra ment.
Nem éri be azzal, hogy csak híresség legyen.
Nem tétlenkedik sem a karneváli kocsin,
de alkalomadtán egy választáson sem.
Van egyfajta szabadság abban, ahogy elfogadja magát olyannak, amilyen,
és ez teszi őt olyan hihetetlenül erőssé és rendíthetetlenné.
VMA-PRÓBA
Hat, hét, nyolc, egy.
Hét, nyolc, nyolc, taps! Egy, két, há', négy, öt, hat, hét, nyolc. Séta.
Két, há', szét!
Öt, hat, hét, nyolc. Egy, két…
Nem maradtak ott ellenőrizni. Nem nézték meg a próbát.
Szóval nem értem,
hogy egy ekkora csapattal a hátam mögött,
miért pont nekem, Anittának, az énekesnek kell
most ezen agyalnom,
és szembesülnöm ezzel a problémával,
öt perccel a próba előtt.
Erre választ akarok kapni. Mi erre a válasz?
Ezen a felvételen egyszerre volt énekes és producer.
Mert ő mindenre odafigyel.
Mindig ugyanaz a szarság van.
Miért van az, hogy Brazíliában a saját embereimmel,
a saját csapatommal, szervezésünkkel dolgozva sosem történik ilyesmi?
Velem nagyon könnyű együtt dolgozni.
Nincsenek kívánságaim. Szart se kérek.
Könnyű.
„Mit akarsz, Anitta?” „Ami van.”
„Hogy akarod?” „Ahogy az mindenkinek jó.”
Folyton így csinálom.
Kurvára könnyű.
Egy kérdés:
Larissa érzi, amikor Anitta energiáját használod?
Mint amikor… visszarúg egy fegyver.
Igen, mármint…
Csak akkor érzem, amikor már hazaértem.
Hazaérek, és így…
Olyan, mintha megkínoztam volna magam.
SEVILLA, SPANYOLORSZÁG
Mizu, Pedro?
A LATIN GRAMMY-DÍJ-ÁTADÓ NAPJA
Most ébredtél fel? Én ébresztettelek fel?
Most elmondom nektek Larissa újabb meséjét.
Egyszer volt, hol nem volt, Larissa Grammy-díj-átadóra ment.
Larissa még épp időben kezdte el kisminkelni magát.
Valaki hív.
Nem fogok sírni
Nem tudom, sírjak-e, vagy nevessek.
Mindjárt letörlöm az egészet az arcomról, és azt mondom, nem megyek sehova.
Idegesít, ha közben így nézel.
Valahogy megoldom, elmegyünk,
és gyönyörű leszek.
Mindenki el lesz ájulva tőlem.
Én meg fogadom majd a bókokat.
Ez lesz a ma esti program.
Vannak, akik éhen halnak,
én meg ilyen baromságokon aggódom.
Nagyon érdekes az életem. Folyton rengeteg dolog történik.
És végül
beszélni akarok róluk.
Tudod? Hogy mindent megmutassak.
És ettől olyan, mintha Larissa élete nem lenne érdekes.
Mert vele nem történik ennyi minden,
nincs az életében ennyi fordulat, megoldandó probléma, satöbbi.
Ezért háttérbe szorul. Elfelejtenek beszélni róla.
És velem is ez van.
Megfeledkezem róla, mert az ő élete kevésbé ér…
Nem kevésbé érdekes, de kevésbé eseménydús.
Máris elhagytam a töltőm.
Most azt kívánom, bárcsak ne lennék Anitta.
Miért? Mert rohadtul elmennék valahova,
és nem akarok azon aggódni, hogy hova. Oda akarok menni, ahova kedvem szottyan.
Mert ha oda megyek, azt mondják, az nem neked való,
ott nem érzed majd jól magad. Ha oda, akkor meg az a baj, hogy az utcán vagyok.
Szeretnék az utcán lenni.
Van bluetoothod? Van bluetoothod, haver?
- Ki ez? - Carmen Miranda.
- Nem tudod, ki ő? - Nem.
Jöjjön egy kis történelemóra a barátunknak,
aki nem tudja, ki az a Carmen Miranda!
Carmen Miranda volt az első brazil,
aki Brazílián kívül is ismertté vált.
Egyetlen másik brazilnak sikerült ugyanezt elérnie.
Tudod, ki az?
Na, mit gondolsz a ma estéről?
Hát…
jól elvoltunk.
Mindenki fél elmondani nekem a dolgokat.
- Például? - És kérdezni.
Azt gondolják: „Ő Anitta, a lány, aki táncol és twerkel.”
És amikor szexelnénk, jön az, hogy:
„Úristen, ez nem megy!
Most nagyon jól kell teljesítenem, mert ő olyan híres.”
És nem áll fel nekik.
Eleinte ez szörnyű érzés volt,
nagyon elszomorított.
Mert így senkivel sem tudtam együtt lenni.
És azt gondoltam: „Bassza meg, miért velem történik ez?”
Áldozati szerepet vettem fel. De már úgy vagyok vele,
hogy oké, ha betojtál tőlem, akkor nem így volt megírva.
Elég volt.
Kikapcsolom.
Oké. Melyik a kedvenc dalod?
- Nézd! - Tetszeni fog? Szerintem igen.
Szinte biztos, hogy tetszeni fog.
Te ezt a dalt választanád,
ha életed végéig csak egyet hallgathatnál?
Igen. És te melyiket?
- Én? - Igen.
Elmondom.
Ez az én kedvenc dalom.
Ez.
Várj!
Még tinikoromban
láttam ezt a filmet.
Már nem emlékszem a címére,
de a lány ezt a dalt énekli benne, és csodálatos volt.
Romantikus, egy szerelmi vallomás,
és én mindig is romantikus alkat voltam,
ez a másik énem, amit senki se ismer, ez itt,
ez a romantikus fruska, akit te már ismerhetsz.
Így lett ez a kedvenc dalom.
Az egész világon.
Álmos vagy?
Részeg vagyok.
- Mármint itt, az én… - „Egyszer volt, hol nem volt.”
A mesében, amit én találtam ki.
Az Larissa egyik legcsodálatosabb tulajdonsága,
hogy elképesztően spontán.
Minden elemében eredeti.
Tíz másodpercen belül képes sírni és nevetni.
Pizsamában is képes elcsábítani.
Egyszerre gyengéd és erős.
Bölcs, mégis egy mókamester.
A világ a lábai előtt hever, mégsem ismerek nála odaadóbb embert.
Néha eltűnődöm,
hány ellentmondásos dolog fér meg egy emberben.
Aznap megkérdeztem tőle, miért fakadt sírva csak úgy.
Dőltünk a nevetéstől.
Abbahagyta, komoly arccal rám nézett, és azt mondta:
„Gőzöm sincs.”
Közelebb hozom, hogy rendesen halld.
Ülj ide! Ülj ide!
- Halihó! - Gyere ide!
Mi az?
Addig hallgassátok ezt a kurva dalt,
amíg bele nem süketültök!
Na sziasztok!
Mi az?
Jön, teszi a dolgát, aztán megy. Baszki!
Láttam.
Pizsi!
Rettegek a repüléstől.
Ez volt a hónapokig tartó forgatás egyik legnehezebb része.
De ahhoz képest, amin ő megy keresztül, ez semmi.
- Szia! - Üdv, doktornő! Hogy van?
- Szia, hallasz? Hogy vagy? - Mondja csak!
Megcsináltuk a PET-vizsgálatot.
Ez a vizsgálat adja a legpontosabb dianózist.
És a vizsgálat során tüdődaganatot találtunk.
- Rák? - Szerencsére…
Igen, úgy tűnik, rák. De lokalizált.
A PET-vizsgálat az egész testet érinti, és máshol nem találtunk rákot.
Tehát ha a műtét jól sikerül, édesapád meggyógyul.
Ilyen szörnyű hírek után is muszáj tovább csinálni a milliónyi dolgod,
mert nem mondhatsz le semmit.
Köszöntsük együtt a világsztárt, Anittát!
Segítetek nekem visszaszámolni?
Kezdjük!
- Öt, négy, három, kettő, egy… - Négy, három, kettő, egy…
Képzeljétek el, hogy kitaláltok egy másik nevet,
és két teljesen különböző ember életét élitek egyszerre!
De dögös vagyok!
Mindig mondtam anyukámnak, hogy énekes leszek,
meg hogy nagyon híres, és így tovább.
De amikor elkezdtem énekelni, rájöttem,
hogy nekem ez nem elég. Meg akarom változtatni a világot.
Meg akarom változtatni az országomat.
És az, hogy most itt állhatok, azt jelzi, hogy jó úton haladok. Én…
Sikerülni fog,
és ez nagyon boldoggá tesz.
És olyan… Olyan dögös vagyok!
Anya, nézd!
Tényleg ilyen vagyok?
Hát persze.
Larissának mindig is szüksége volt a figyelemre.
De amikor megláttam őt az édesanyjával és a képmásával…
Ez sokkal többet jelentett neki, mint a külvilágnak.
Köszönöm.
Sziasztok! Köszönöm.
Nagyon szépen köszönöm! Köszi!
Apa, holnap reggel mikor vegyen tőled vért a nővér?
Úgy meglesz az eredmény, mire odaérek, és mindent elintézhetünk együtt.
Bár Anitta legyőzhetetlennek tűnik…
Larissa nem az.
Nem mindig jön ki a matek.
Köszöntsük Anittát!
HÁGA, HOLLANDIA
Jól van.
Már beszéltem portugálul, úgyhogy folytassuk!
A francba!
Ha nem megy el a hang, folytathatjuk.
Ha elmegy a hang, énekeljetek ti!
Angolul tettessük, hogy minden oké!
Olyan boldog vagyok!
Te jó ég!
Szinte minden dalomnál gond volt a zenével.
A berendezések ötpercenként…
Hozz inni! Elegem van ebből a szarból.
Ezt csak az veszi észre, aki nagyon közel áll hozzá.
Hahó, itt Anitta.
Mindenkinek köszönöm…
Ő nem csak annyit tesz, hogy táncol, énekel,
és apait-anyait belead a színpadon.
Az meg se kottyanna neki.
Ő irányítja ezt a hatalmas gépezetet, ő felel érte, hogy minden flottul menjen.
Ez nagyon fárasztó lehet.
Utálok turnézni, mert kínszenvedés
folyton ide-oda utazni.
Kicsinál lelkileg, mentálisan, mindenhogy.
- Akkor most 13-ától 17-éig… - Ez de szar!
Mindennap más országban lépek fel.
PÁRIZS, FRANCIAORSZÁG
Gyerünk már! Szállj be, vagy szállj ki! Csukd be az ajtót!
Istenem, csukd már be az ajtót!
Forró a vizem…
- Megkaptad a… - Igen.
Köszi!
Zsinórban három koncert.
Különböző országokban. Ebbe belehalok. Sírni akarok.
Meg akarok…
Meg akarok halni.
Tudod, ki az a Carmen Miranda?
PORTO, PORTUGÁLIA
Ez őrület.
Az embernek fel kell adnia az életét.
Persze, ennek ára van.
Azt hiszem, eljutott arra a pontra, hogy felfogta, hallgatnia kell Larissára.
Hogy ha ebben a tempóban folytatja, arra rámehet az egészsége.
Ezt meg is említette nekem,
mert Carmen Mirandáról olvasott,
aki szintén megállás nélkül dolgozott.
És a teste végül feladta.
1 HÓNAPPAL KÉSŐBB
Ez nagyon nem egyszerű. Olyan nehéz!
Valamiből kigyógyulok, aztán jön valami más…
Rögtön utána. A test…
Képtelen leállni a testem.
Nem bírom tovább.
Ha csak összefutok valakivel,
aki ismeri Anittát,
de nem áll közel hozzám,
Anittává változom.
Átbillen egy kapcsoló.
És nem akarok folyton ő lenni.
Régen képes voltam ezt irányítani.
De most, hogy mindenki ismer, elvesztettem az irányítást.
És nem bírom tovább, érted?
Nem bírom elviselni, hogy nem én irányítom, mikor változom át.
Ez ezzel jár. Nem adhatod fel.
Ez az ára annak, hogy az lehess, aki eddig voltál.
- Ez a karakter. - De vele le akarok számolni.
Már nem bírok annyit beletenni, mint régen.
És nem… Nem bírom ezt tovább.
Egyszerűen nem.
Talán ezért döntött úgy,
hogy újra visszatalál önmagához.
De őt nem vonzzák a könnyű dolgok.
Így a világ legmagasabb csúcsát választotta.
1 HÓNAPPAL KÉSŐBB
KATMANDU, NEPÁL
LUKLA, KIINDULÓPONT A MOUNT EVERESTHEZ
Nemzetközi előadóművésznek lenni
nem csak azt jelenti, hogy ahová csak mész, ott híres vagy,
mert a világ óriási.
Óriási ez a világ.
Mindig van olyan szeglete, ahol nem tudják, ki vagy.
Ahol nem számít, ki vagy.
A hegyek közt mindenki egyenlő.
Itt nincs kivételezés. Megmásztam az Everestet,
de ettől nem lettem különleges.
Persze néha fotózkodni akarnak velem, vagy…
Hányszor indultál neki?
Csak egyszer, és sikerült.
Oké, akkor könnyű volt. Menjünk!
Azt mondják, ha odaérsz,
az minden vágyad,
hogy felérj a csúcsra, mert mindenkitől ezt látod.
„Mások felmásznak oda. Én is fel fogok. Jobb leszek.
Ide már eljutottam. Oda is feljutok.”
Képzeld el, milyen odafent!
Az durva lenne.
Ha eléred a csúcsot,
nem maradhatsz a kibaszott csúcson nyolc percnél tovább, vagy ilyesmi.
Különben ott halsz meg. Örökké fiatal maradsz, mert megfagysz.
Örökké látni fognak téged, és beszélnek is rólad.
Ér ez ennyit?
Ha eléred azt a kibaszott 7000 méteres magasságot,
azt mondják, lényegében betépsz az oxigénhiánytól,
és nem tudsz rendesen gondolkodni.
Ha belegondolsz, ez a sikernél is nagyon hasonló.
Még egy óra gyaloglás?
Talán annyi se.
Mi lesz, ha meggondoljuk magunkat?
Mi…
- És ha holnap… - Igen?
Egyikünk nem bírja, és ki akar szállni?
Remélem, az… Remélem, nem történik ilyen.
Értem, de mi van, ha mégis? Csak kérdem.
Aznap pontosan ugyanazt éreztem, amit a karrierem kapcsán is érzek.
Pihenni akartam. Nagyon rosszul voltam, és elfáradtam.
De a körülöttem lévők fejében világosan élt az a kép Anittáról,
hogy ő sosem adja fel.
Hogy ő olyan, aki a végsőkig küzd,
hogy a legjobb legyen, a csúcsra jusson, és halmozza a sikereit.
És alig hittek nekem.
Vissza kéne fordulnunk.
Félek.
Nem akarod feladni. Ez sokat elmond.
- De fel akarom adni! - Nem.
- De fel akarom… Hé! - Mi az?
Miért hajtogatjátok…
Úgy tűnik, mint aki fel akarja adni?
- Csak ezt mondom. - De…
- Ő semmit sem ad fel. - Gyakorlatilag.
Figyu!
A régi énem
semmit sem adott fel.
Az új énem…
Simán hívnék egy helikoptert azzal, hogy:
„Rosszul vagyok. Nem bírtam felmászni.”
- Béke. - „Vigyetek le!” Simán megtenném!
- Így is tök jó volt. - „Megyek a fürdőbe.”
Először túráztam.
Gyönyörű volt a kilátás.
Minden… Minden olyan jó volt! Imádtam.
Nem volt… Semmi szükségem arra, hogy tovább menjek.
Miért baj az, ha feladod? Miért baj, ha meggondolod magad?
És én szabad akartam lenni.
Úgy éreztem, ha tovább mászom,
azzal csak a stáb elvárásainak tennék eleget,
akiknek nem akartam csalódást okozni.
De most hirtelen jobban vágytam a hallgatásra,
mint a csúcsra jutásra.
Talán azzal jártam a legjobban, hogy csak félútig jutottam?
Csak élvezem ezt a helyet, a természetet, csinálok pár képet,
és elcsendesedem.
Oké, nem lesz róla felvételem, ahogy felérek a csúcsra.
De vajon kibírnám
a legmagasabb csúcsra való feljutás következményeit?
Bárhogy is döntök, annak sok árnyoldala lesz.
Elkezdtem átértékelni a karrieremet, az egész életemet.
Szeretek egyedül utazni, az utcán sétálni,
testőrök nélkül,
ismeretlenekkel barátkozni, akikkel bárokban találkozom,
szeretek a táncparkett közepén táncolni…
Talán ha Anitta még feljebb mászik,
Larissa többé sosem élhet át ilyesmit.
És akkor?
Akkor mi lesz?
Örültem a döntésének.
Mert szerintem gyakran
épp a feladásra van szükségünk ahhoz, hogy folytatni tudjuk,
még ha egy új irányba is.
És ő most abba az irányba tart,
hogy nem kell mindig a csúcson lennie.
Anitta, az énekesnő öt napot töltött egy spirituális elvonuláson.
Egy úgynevezett életúttérképet készített.
Elvonult, hogy egyensúlyra leljen, távol a mindennapok nyüzsgésétől.
RIO DE JANEIRO, BRAZÍLIA
Meggyógyultam! Meggyógyultam! Vége.
Vége. Vége az egésznek. Már csak lelkileg kell felépülnöm és megújulnom.
Vége. El kell menned oda.
Csajszi!
Higgy nekem! Ha nem mész oda, én vonszollak el!
- Úristen! - Hideg is van.
- Anya! - Boldog vagy, drágám? Hála az égnek!
Nem nyílt meg nekem túl gyakran,
nem mondta el, hogy épp min megy keresztül.
Nem mondott el nekem semmit. Pedig folyton kérdezgettem.
Néha azt mondta: „Anya, feladom. Nem bírom tovább.”
- Ez Renan. Mindig is ilyen volt. - Ilyen vagyok.
Ilyen.
Én olyan ember vagyok, aki sikítozik és fel-alá ugrál.
- Olyan, aki… - Mindig olyan voltál.
Igen, de most már ilyen vagyok, és szeretem azt, amilyen vagyok.
- Igen. - És ez így van jól.
- Pontosan. - Ennek így kell lennie.
- Boldog vagyok, fel-alá ugrálok, éneklek… - Igen!
Poénkodok, elbaszok dolgokat, és szeretek őrültködni.
És szeretek őrültségeket csinálni,
és majd kiugrok a bőrömből.
Dilis! Totál dilis vagyok!
Van otthon valaki?
Gyönyörűm!
Azt hiszem, gyerekként
nem igazán tudjuk, kik vagyunk, nem igaz?
Azok vagyunk, aminek mások tartanak.
- De szép! - És ez egy életen át elkísérhet.
Larissa mindig különleges volt, valahogy más.
De nem is tudom, az a benyomásom…
Szerintem mindig kilógott a sorból, és megpróbált szürkébbé válni.
De azt hiszem, egy bizonyos életszakaszban,
a 30-as éveinkben,
elkezdjük megérteni, mi számít igazán.
Anitta egy olyan karakter,
aki erős és befolyásos akar lenni.
És legbelül ott van Larissa, aki minden mást úgy csinál,
ahogy gyerekkora óta mindig.
Szerintem a színpadon megváltozik.
De az évek során
kezdtem úgy érezni, hogy egyre inkább Larissa. Önmagát adja.
Hagyja, hogy ez megtörténjen.
Láttátok a holdat ma este?
Elvittem Charlie-t sétálni, és amikor előre néztem…
Nem tudom, Brazíliában ilyen-e, de itt elképesztő. Te jó ég!
Folyamatosan zokogok.
Olyan gyönyörű! Úgy szeretlek titeket!
Hálás vagyok, hogy vagytok nekem. De gyönyörű a hold!
A szemem láttára változott meg.
Nem is tudom, hányszor mondta, hogy menjek el
családállításra, Kundalinire, spirituális elvonulásra…
Régen bulikat szerveztem, hogy mindenki vedeljen és marhuljon.
Most spirituális találkozókat szervezek,
hogy mindenki fénylénnyé válhasson.
Ja, hogy beszélgettek! Azt hittem elkezdtetek egy ülést.
- Nem, még várok. - Azt mondtam… Ó!
És ma Kundalini-aktiválást csináltunk, ugye?
Igen, Kundalini-aktiválást. Ez a legerősebb energiánk.
Most átjár a béke és a nyugalom.
Ölelj meg! Tanulnod kell, nem igaz?
Képződnöd kell.
LARISSA BARÁTNŐJE
Hé! Te is megöleltél!
Ölelgessétek agyon!
Oké. Tíznaponta kell megtenned.
- Én nem ölelgetek senkit. - Engem megöleltél. Tök cuki volt.
- De én… - Igen, de nem ő a…
- Ő egy a sokból. - Megöleltelek.
Még szorítottalak is egy ideig.
Most én is…
Szeretlek.
Ez problémás nála. Úgy kell elkapni, hogy megpuszild.
Ha elkapom, tökre kivan, és meg kell nyugtatni.
Barátok vagyunk.
Megtalálja a módját, hogy tegyen valamit a lelki és mentális egészségéért.
Ha nem pihen,
ha nem szán időt az energiája visszanyerésére,
megint meg fog betegedni.
Szinte folyamatosan kutat.
Larissa mindent kipróbál. Jógát, Kundalinit, spirituális elvonulást,
mindent, hogy legyen ereje Anittaként színpadra lépni.
Nem akar egyedül lenni.
Szüksége van a barátaira.
Szeretlek, Ju!
Jaj, csajszi!
Iszom még egy kortyot.
- Bemész a vízbe? - Én…
Nem, de csak mert nincs törölközőm.
De olyan boldog vagyok!
Csodálatos a természet.
A tenger is csodálatos.
És az is, hogy a szomszédok nézik a részeg fejünket.
Minden csodálatos.
Megvárhatnánk itt a napfelkeltét. Aztán reggel…
Csajszi!
Mindent élveztem. Azt hiszem, megváltoztattam az emberek életét.
De a megfelelő üzenetet közvetítettem nekik?
Ez olyan gyönyörű!
Itt kel fel a nap, vagy ott?
Eljutottam arra a pontra, hogy már mindent elértem.
Mindent elértem, amire vágytam.
Az én dalom lett a legnépszerűbb a világon.
De miután ezt elértem,
mindenki egyből azt kérdezte,
hol a következő.
Ezért nem lazíthattam, hanem a következőn kellett aggódnom.
Mindig a toplista élére vágytam.
Miért nem élveztem ki, és utaztam el valahova?
Így tiszta víz leszel!
Utálom ezt a kérdést.
„Mi a terved a jövő évre?” Mi a terved…
Kurvára nem tudom! Bassza meg!
Kurvára nem tudom!
Senki sem tud örökké a csúcson lenni,
folyton teljesíteni, és őszintén boldognak lenni.
Csak akkor vagy igazán boldog,
ha akkor is az maradsz, amikor mindent elveszítesz.
Azt hiszem,
ha valaki azt csinálja, amit én,
és egyszerre van ott mindenhol,
abban folyton egy óriási űr tátong.
Saját magadra már nem is gondolsz.
Csak egyre többet akarsz.
Egyre több és több figyelmet.
És azt hiszem, a bennem lévő űr olyan nagy volt,
hogy nem számított, milyen sikeressé váltam.
Semmi sem tölti ki azt az űrt, mert az bennünk van,
és külső dolgokkal próbáljuk kitölteni.
Ha holnap mindent elveszítenék, boldog lennék? Ezt akarom kipróbálni.
És ha kipróbáltam, azt mondom: „Várjunk csak!
Meg kell tanulnom, hogy legyek boldog mindezek nélkül.”
És szerintem ez mindenki másra is igaz.
Azért akartam ezt a filmet,
hogy elmondjam az embereknek,
nem kell hírnév vagy vagyon ahhoz,
hogy különlegesek legyenek.
Mi lenne, ha elmondanám nekik…
hogy nincs azzal semmi baj,
ha holnap
vagy jövőre
nem tudnak menőbb autót venni a mostaninál?
Hogy nem baj, ha jövőre nem tudnak jobb házat venni?
Hogy nem baj, ha öt év múlva nem lesz egy slágerem sem?
Mert slágerek nélkül is élhetünk boldogan.
Nincs kedvem még felkelni!
Gyere, kiskutyám! Maradj itt anyával! Itt most jó anyunak.
- Tudod, mi a vicces? - Mi?
Azt a kék könyvet olvastam, és a végére értem.
Aha.
És volt benne egy kurva jó fejezet a halálról.
Arról szól,
hogy mindig úgy élj, mintha az lenne az utolsó napod.
Ha ez lenne az utolsó napod,
minden percét sokkal jobban értékelnéd.
Örülnél hogy felébredtél, örülnél, hogy milyen szép az ég.
Bumm!
Megint!
- Csináljuk még! - Hangosabban!
Elolvastam azt fejezetet, és lefeküdtem. Aztán úgy ébredtem, hogy baszki, ez igaz.
Mit csinál a dinamit?
Bumm!
És ez mindent megváltoztatott.
Aznap felébredtem…
és
mindenre rácsodálkoztam. A hotelre, az égre, hogy: „Baszki!”
És nagyon boldog voltam a koncert közben, mert nem érdekelt,
mi lesz utána, és hogy van-e elég néző.
Csak jól akartam érezni magam a koncert közben.
Csak ki akartam élvezni a nap minden percét.
Most pillantjuk meg először a…
Nagyon feldobott, amikor először láttam Larissát.
Olyan volt, mintha karácsony vagy szilveszter lett volna.
Azta, hófehérben fekszel a hóban!
- Köszi. - Szívesen.
- Menő? - Aha.
- Várj! - Olyan szép!
Amikor csókolóztunk, ugyanezt éreztem.
Rám nem mosolyog így.
És akkor is, amikor megkért, hogy vegyek részt ebben a filmben.
- Hallottad ezt? - Még szép.
Persze tudta, hogy már jó ideje a filmiparban dolgozom.
Szakmai alapon kért fel.
Egy-két! Hangpróba.
Megint megmentelek, Pedro. Vedd csak fel!
Olyan volt, mintha újra 13 éves lennék.
Elpróbáltam, mit mondok majd neki a suli után.
Mit üzenek a tekintetemmel?
Nem hittem, hogy ezt fogjuk átélni.
Szégyellem kimondani.
- Na! - Ne már!
- Hogy tudjam, hogy a fejembe látsz. - Ne! Zavarban vagyok!
Újra beleszerettem. És szerintem ő is belém.
Letennéd a kamerát, és ideülnél mellém? Nem akarok folyton abba beszélni.
Baszki, Pedro, te aztán nem vagy semmi!
Tetoválsz, főzöl, észveszejtő pasi vagy,
jó vagy az ágyban, dobolsz, gitározol, hihetetlen vagy.
Vagy kurva jó vagy, vagy elvette az eszemet a szerelem.
Charlie nem hagyja, hogy megöleljelek, Pedro.
Még videóhívásban vagy?
Én is látszani fogok.
Anitta életébe nagyon nehéz beszorítani egy kapcsolatot.
Oké, elég! Terápiára kell mennem.
Igazából csak akkor láttam Larissát,
a Larissát, akit ismerek…
Nem is tudom,
a Larissát, akiről azt hittem, hogy ismerem,
amikor visszamentünk a hotelszobába, maximum egy-két órára.
De sajnos elszúrtam. És Larissa véget vetett a kapcsolatunknak.
De azonnal.
Ha meg kéne neveznem Larissa fő jellemhibáját, azt mondanám,
félelmetes, hogyan képes lezárni bármit,
ami nem pontosan úgy alakul, ahogy ő azt jónak látja.
Mit csinálsz ma?
Mi a mai program?
Kié legyen az első szelet? Larissáé?
A többiek már esznek!
Először járok Brazíliában. Segíts már!
Oké.
Azután az éjszaka után
szakítottunk.
Tovább dolgoztam a projekten, a kamera forgott,
de a lencse fallá változott.
- Szomorú vagy? - Nem.
Akkor miért vagy ilyen fura?
Hát…
amikor nem tudod, mi a helyzet, az mindig fura.
Hacsak nem akarod tisztázni a dolgokat.
Mi ez az egész?
Van ez a kapcsolat köztünk, és az, hogy veled dolgozom,
borzasztó, mert ki kell zárnom az érzelmeimet.
Már a legelején
megmondtam, hogy ezt nem kéne, ugye?
- Aha. - Hogy ez mindent elrontana.
És ki ragaszkodott hozzá?
Te.
Aztán valahogy viselkedsz,
és utána meggondolod magad,
de nem magyarázod meg, és hozzám se szólsz.
Senkit nem lehet rákényszeríteni egy kapcsolatra. Senkit.
- Sen… - Forgattok?
Igen. De semmi baj. Mi az?
Csak kérlek, üdvözöld a lányomat! Sokat jelentene neki.
- Egy pillanat. - A francba! Elcsesztem?
Meg akartam beszélni. De ő már döntött.
A forgatás utolsó napja.
Larissa édesapjának 60. születésnapja.
Larissa mindig is imádta a szülinapokat.
Ebben hasonlít Anittára. Imád bulit szervezni.
Nemcsak magának, de a szeretteinek is.
Nem tudom, hogy van erre ideje.
Néha úgy érzem, hogy az ő órája teljesen máshogy jár.
A hurrikán szemében van, problémák százaival foglalkozik,
de ha egy barátjának gondja adódik, mindent leállít, amíg nem segített.
Amikor 20 000 ember előtt énekeltem, tök nyugodt voltam, de most…
Még nyugodtabb vagy.
Jó estét mindenkinek!
Üdvözlöm apa barátait és a családunkat!
Ez apukám első szülinapi bulija,
úgyhogy stílusos kellett, hogy legyen.
Azt mondtam neki:
„Apa, te annyira… Téged nem lehet meglepni, ugye?”
Mire ő: „Igen. Én mindent tudok.”
De van egy meglepetés, amire nem számított.
Ma este én fogok énekelni.
Indulhat a zene.
Minden gyerekem továbbvitte a spiritualitásomat.
Mindannyiunknak vannak segítő szellemei. Ők segítenek megtalálni a helyes utat.
Az őseink vezetnek minket.
Larissa segítő szelleme egy gyermek.
Egy Oshosi. Egy gyermek.
Te jó ég!
Hadd hívjam fel apát!
Lássuk, mit szól hozzá!
- Apa! - Szia, drágám!
Nézd, mi lesz rajtam ma este!
Hát nem vagyok gyönyörű?
Mint egy segítő szellem.
A hírességeknek szervezett nagy eseményeket
sosem bírnám elviselni.
De ő imádja őket.
Amikor az apja felhívta azzal,
hogy kigyógyult a rákból,
majdnem táncra perdült az utca közepén.
Óriási egyéniség.
Számomra teljesen olyan az élete, mint valami film.
Egy műanyag poharakból készült ruhában nyert ösztöndíjat egy szépségversenyen.
Hatéves volt. Hatéves.
Most meg gyöngyökkel van tele a ruhája.
És a lány, akit Honórióban ismertem meg,
és a nő, akit most újra megismertem a színpadon,
egy külvárosi lány, aki nevet váltott, hogy egyszerre lehessen ennyi minden.
A legkedvesebb lány és húg, és ugyanakkor a saját birodalmának feje.
Szeretem anyát, apát és a bátyámat is.
Anyám nagyon zárkózott. Nehéz közel férkőzni hozzá.
Nagyszerű anya,
de sosem ölelt vagy puszilt meg.
Most ő a legjobb barátnőm.
Bármi van, őt hívom fel. És ez így tökéletes.
Miután ennyi időt töltöttem vele,
rájöttem, hogy Larissa és Anitta,
akik korábban azon viaskodtak, hogy kiszorítsák a másikat,
vagy hogy ki nyeri meg ezt a csatát,
mostanra megértették, amit én is.
Nem élhetsz úgy, hogy elutasítod a személyiséged felét.
És mindannyiunkban ott van ez a kettősség.
Senki sem egyoldalú.
És nagyon remélem, hogy életünk során egyszer még találkozni fogunk.
Remélem, újra le tudom filmezni,
ahogy táncol, énekel, és újra megörökíthetem, ahogy szembesül
a hangszóró varázserejével.
Larissa!
SÃO CONRADO BEACH, BRAZÍLIA
A KARNEVÁL UTOLSÓ NAPJA
Nézd, feljött a nap!
Futni fogsz?
Ez jobb volt, mint bármelyik klub.
- Ugye? - Aha.
Csuromvíz vagyok.
Csak ugyanazokra a régi dalokra twerkelnénk.
Tök jó dalok, de már táncoltunk rájuk.
Itt meg láthatjuk a napfelkeltét.
Mielőtt énekes lettem, sosem jártam itt.
A déli régióban.
Rióban éltem, és sosem jöttem el São Conradóba.
Sosem jártam ezen a parton.
Ez jobb, mint egy klub.
Baszki!
Ott csak felhúznak a részegek, mert be nem áll a szájuk.
Én is sokat beszéltem ma este.
De érdekes dolgokat is mondtam.
Olyan boldog vagyok!
Úgy döntöttem, kurvára boldog leszek,
akármilyen szarság is történjen.
Nem dönthetsz te is úgy, hogy boldog leszel?
Akkor miért nem vagy boldog?
LARISSA: ANITTA MÁSIK OLDALA
Azt hiszem, szexelni akarok.
Kerítek valakit.
Találd ki, kit… Sosem jössz rá.
Azt akarom…
Hogy is mondják?
Nem szexelni akarok.
Eggyé válni valakivel, miközben mantrákat hallgatok.
Ha mindent hátrahagyok, és elmegyek egy hegyre mantraénekesnek…
- Veled megyek. - Eljössz velem?
A feliratot fordította: Tóth Norbert