Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
POSLEDNJI VOZ ZA FORČEN
Poslednji voz za Forčen otišao je u 12.05.
Došli ste tek posle 12.15.
Znam jer tad zatvaram.
Sledeći voz za Forčen ide tek za sedam dana.
Na vama je kako ćete provesti to vreme.
Samo kažem da me je gospodin, koji je bio toliko ljubazan
da me preveze do ove železničke stanice,
uveravao da voz za Forčen kreće tek u 13.05.
Pogrešno vam je rekao. -I šta ću sad?
Moram da stignem u Forčen najkasnije do ponedeljka ujutru.
Do Preston Sitija ima samo 1,5 km u onom smeru.
Tamo imate konjušnicu i možete uzeti konja.
Od Prestona do Forčena imate dva dana jahanja.
Ako uradite sve kako treba,
ujahaćete tamo u nedelju u ovo vreme.
Samo, na vašem mestu, ja bih odmah krenuo.
Divlji zapad.
Dame i gospodo, odmorimo se malo.
Čeka nas duga šetnja po vrućini.
Možda će nas malo Homera okrepiti i nadahnuti
pred tu napornu odiseju.
Koji je ovo đavo?
Zakleo bih se da je ovo rupa od metka.
Ne okreći se! -Jeste rupa od metka!
Bože, pljačkaju me! -Rekao sam da se ne okrećeš!
Refleks, gospodine. Nisam mislio ništa loše.
Isprazni džepove. -Nemam ništa.
Molim vas, gospodine. Mnogo sam golicljiv.
Molim vas, nemojte. To mi je sav novac.
Daj mi sve dragocenosti! -Imam samo svoj školski prsten.
I sat.
Šta će vam ovaj stari sat?
Bezvredan je, a i kopča je pukla.
Čuvam ga iz sentimentalnih razloga. Pripadao je mom ocu.
Prenosi se kroz generacije.
Moj dragi pokojni otac
bio mi je najvažnija osoba na svetu.
Bio je nežan i učen. -Umukni!
Otac je dao da mi u sat ugraviraju
njegov omiljeni citat.
Šta je u torbama?
Preklinjem vas. Ne želite ono što je u toj torbi.
Bezvredno je, samo...
Knjige?
Samo glupe knjige!
Da, glupe knjige. Potpuno ste u pravu.
Ti si trgovac? -Ne. Ja sam pedagog.
Peda... Šta?
Edukator. -Šta?
Školski učitelj. -Jebeš školu. Pokret.
Molim vas. Već imate sat i... -Ućuti!
Čizme, bez farmerki. Samo gomila gej odeće. Tipično.
Moji donji veš. Sigurno...
Ako imaš imalo pameti,
nećeš se mrdnuti odatle dok ne odem.
Razumeš, matori?
Neću se mrdnuti. Dajem reč.
Izvinite, gospodine.
Imate li samo sekund za mene?
Ijao!
Impresivno, gospodine. -Nemoj da mi laskaš.
Ili ti nisu sve koze na broju, ili želiš da umreš.
Veruje, u normalnim okolnostima
ne bi mi palo na pamet da ne poslušam takvu komandu, ali sam očajan.
A svi znamo šta je Hipokrat rekao.
Ko? -Hipo...
Rekao je da očajna vremena zahtevaju očajničke mere.
Ne? Nema veze.
Samo želim da kažem da se ne bih igrao svojom sudbinom
da nisam očajan čovek.
Uskoro ćeš biti mrtav čovek.
Da objasnim. Mislio sam da idem u Forčen,
ali sam propustio poslednji voz,
a moram da stignem tamo do ponedeljka.
Učitelj ne sme da zakasni na prvi dan škole.
Šta kažete na jedan poslovni predlog?
Šta? -Oprostite na drskosti,
ali izgleda da vam nedostaju finansijska sredstva.
Već ste me lišili svega,
ali mogu da vam ponudim dodatnu kompenzaciju kad stignemo u Forčen.
Kad mi stignemo u Forčen? -Tako je.
Ja sam novi učitelj u Forčenu.
Čeka me plata.
Moja prva puna mesečna plata.
Ako me otpratite do Forčena do jutarnjeg zvona u ponedeljak,
rado ću vam je predati.
Koliko? -Mesečna plata
za dva dana puta do Forčena.
Imamo li dogovor?
Gospode. Evo me, gospodine.
Zdravo, gospodine.
Neću vam nimalo smetati.
Ja sam sjajan saputnik.
Imam neke divne knjige za usput.
Ne zanima me čitanje. -Šta?
Možda samo čitate pogrešne knjige.
Čitanje je dar. Podstiče maštu.
Omogućava ti da doživiš mnoge živote i nebrojene avanture.
Ja živim prave avanture. Ne moram da čitam o njima.
Imaš li konja?
U tome je problem.
Nameravao sam da idem vozom.
Rado ću samo hodati pored vas.
Imaš sreće.
Slučajno idem kroz Forčen.
To!
Ako želiš da hodaš skroz donde pored mog konja,
tvoja stvar.
Ali ako ikome kažeš da sam te opljačkao,
razneću ti glavu.
Ne bojte se. Ćutaću kao zaliven.
Večni sam vam dužnik. Hvala najlepše.
Iza vas sam. Čekajte, gospodine!
Čekajte!
Idemo.
Konj vam je izuzetan, gospodine.
U redu je, mogu ja to. Držim korak sa vama.
Ne dovodim u pitanje vaše poznavanje ovog kraja,
ali zar ne bi bilo lakše da pratimo prugu?
Idemo prečicom. Ostavi ih.
Kako to mislite? -Kažem da ih ostaviš.
Usporavaju nas. -U redu.
Nabaviću novi veš u Forčenu,
ali moje knjige su nezamenljive.
Njih ne ostavljam.
Šta je učitelj bez knjiga?
Tamo kuda ideš nikoga nije briga za proklete knjige.
Ne bih se složio.
Jedina svrha mog putovanja iz Engleske u Novi svet je
da podučavam radoznale beskućnike iz Forčena.
Šta to radite? Ne mogu da dozvolim da mi uzmete knjige.
Ne možete to da uradite, gospodine.
U tim knjigama je sve što ja jesam.
Potrebne su mi za podučavanje.
Divna ideja.
Hvala. Da, bisage.
Pitao sam se čemu služe. Divno!
Veoma ste razumni, gospodine...
Mislim da vam nisam ni ime čuo, gospodine.
Dobro, ja ću prvi.
Ja sam Sesil Kaldekot Pičtri Treći, iz Londona u Engleskoj.
Vama na usluzi, a vi ste? -Duli. Džededaja Duli.
Ali da to nikome nisi rekao!
Ćutim kao zaliven.
G. Duli, mi Englezi očigledno imamo pogrešan utisak
o vama Amerikancima.
Svašta slušamo o bezakonju američkog zapada,
ali to su očigledno besmislice.
Zapravo ste vrlo prijatni i ljubazni.
Nismo baš toliko prijatni. Uzjaši. Brzo!
Molim lepo? -Penji se u sedlo!
Poznajte tu gospodu? -Nisu gospoda.
Miči dupe! Požuri, matori!
Dobro, u redu. -Hajde!
Stavi nogu u sedlo. -Nikad se nisam penjao na konja.
Samo sekund. -Nemamo sekund!
Ovo je malo čudno.
Jao! Bičujete me? G. Duli, sustižu nas.
Sad pucaju na nas! -Sagni se, dođavola!
Nagni se ulevo. -Muka mi je.
Na drugu stranu!
Pobegli smo im. -Idemo! O, Bože!
Pazi gde pucaš, idiote!
Jesi li dobro? -Ovo je bilo uzbudljivo.
Jeste.
Zašto, pobogu, sediš okrenut na tu stranu? Okreni se ovamo!
Prokletstvo!
Imam grč. Grč!
Vrati se na konja. Ovog puta kako treba.
Ko su oni huligani? I šta su hteli od nas?
Mislim
da su mogli da upotrebe neku civilizovaniju metodu
rešavanja problema.
Da smo uljudno popričali s njima,
možda bi se urazumili.
Ti si učitelj? Imaš mnogo šta da naučiš, matori.
Ovo je svakako više nego što smo očekivali.
Već su nas ostavili na železničkoj stanici,
držali nam pištolj na čelu, banditi su nas jurili i pucali na nas.
Da nas sad otac vidi.
Doduše, oseti čovek neku vrstu uzbuđenja.
Nas? Koji su to "mi"?
Pa... Vilijam Šekspir, Alfred Lord Tenison,
Čarls Dikens, Henri Dejvid Toro, Džejn Ostin.
Ko? -Pisci ovih mojih knjiga.
Oni su mi kao porodica. Sigurno ste čuli bar za neke od njih.
Nikad čuo za nikoga.
Bože, sigurno ste hteli da kažete:
"Nikad nisam čuo ni za koga".
Ako hoćeš da ovaj put prođe u miru,
da mi više nikad nisi rekao šta mislim, jasno?
Da, izvinite. Profesionalna deformacija.
Daću sve od sebe.
Dobro se potrudi! -Izvinite.
Naravno, ja sam jedinac,
pa nisam imao društvo brata ili sestre.
Zato sam utočište tražio u knjigama. Ti likovi su bili veoma živi.
Ne kažem da sam kao dete bio usamljen,
Naprotiv, moja majka je bila veoma društvena.
Organizovala je divne večere.
Upoznao sam izuzetne ljude iz svih slojeva društva.
Sećam se jedne njene divne večere.
Pozvala je veoma poznatog dirigenta na večeru.
Prdnuo je. Smejuljili smo se. Morali smo da izađemo iz sobe.
Hej, hej! -Šta je bilo?
Tiho. Polako ustani.
Zašto -Ustani.
Ne pravi nagle pokrete.
Da ga ne preplašimo. Zdravo!
Bože dragi, prilazi nam.
Samo se osmehuj. Pusti mene da pričam.
Da, vuneni tvid iz Londona.
Lepa vuna.
Ne mrdaj.
Mirno. -Bože dragi, šta hoće?
Reći će nam, a onda će otići. Nadam se.
Moje knjige! Ne sme da mi ih uzme!
Ja bih radije ćutao.
Sviđaju ti se knjige? Odaberi.
Ne podstičite ga, g. Duli!
Umukni. -Zabranjujem mu da ih uzme.
Ne slušaj ga, poglavice. Uzmi šta hoćeš.
Dobro.
Kad već hoćete knjigu...
Predlažem ovu.
Ključno delo.
Šta je?
Svejedno je čitljiva. Čitajte oko rupe.
Ne.
Ova će vam se svideti. "Volden". Henri Dejvid Toro.
O prirodoslovcu, poput vas.
Knjiga je promišljanje
o jednostavnom životu u prirodnom okruženju.
Ne razume te!
Toro?
Čitao sam ga.
Vidite, g. Duli? Čitanje spaja kulture...
Ne, molim vas.
Hoćete mog Dikensa?
Može, poglavice! Tvoj je.
Ta vam se neće svideti.
Previše je zagušena. Ima previše likova.
Nerazumljiva je. Za mene?
Uzmi! -Poglavice, molim vas.
Šta je ovo?
Previše kiselo za moj ukus. Samo da znate,
taj gospodin je otišao sa Dikensovim odabranim delima.
Za vrećicu kiselih bobica.
Nedostojno knjige, ako mene pitate.
Totalno sam ophrvan žalošću.
Slamaš mi srce. Pokret!
Ovaj deo me podseća na Vels. -Na šta?
Vels je zemlja.
Premda tugujemo zbog gubitka voljenog Čarlsa Dikensa,
bar imamo Vilijama Šekspira da nas obodri.
Osetiš određenu uljudnost dok putuješ sa starim bardom.
Slažete li se?
Da li biste ga pročitali? Veoma je slastan.
Jedino slasno što bih sad hteo je zečji paprikaš.
Hajde da ga ubijemo pre mraka.
Kako to mislite "ubijemo"? Ono, da bude mrtav?
Moja domaćica gđa Vilberfors
pripremala mi je sve obroke. Bila je prava svetica.
Posebno jer sam čovek koji nije blagosloven suprugom.
Baš je punačak. -Bože, tako je sladak.
Biću zadovoljan poglavičinim bobicama. Iako su gorke.
Čuvaj! -Gospode! Vidi šta si uradio!
Jadničak. -Vrati se u logor!
Nemoj da mi dišeš za vratom.
Zar nemate pasulja? Svi kauboji imaju pasulj.
Šta? -Oderi ga.
Ne dolazi u obzir!
Možda u dobroj staroj Engleskoj jedete zečeve na drugi način,
ali ovde ih oderemo i očistimo.
Idem po drvo za ogrev. -Da budem iskren,
bio bih mnogo korisniji
u sakupljanju drva nego u dranju kože.
Možemo li da se nekako zamenimo?
Ja sam ga ubio, ti ga oderi.
Bože mili.
Primi moje najiskrenije izvinjenje zbog poniženja
koja ćeš pretrpeti.
Prste da poližeš.
"Ševa je u letu,
puž je na trnu. Bog je na nebu.
Svet je na svom mestu." -Prestani s tim iz Biblije.
Da hoću da slušam o Bogu, išao bih u crkvu.
Ne mogu da zamislim da često zalazite u crkvu.
Ništa ti ne znaš. Moja me mama, pokoj joj duši,
svake nedelje vukla u crkvu.
da Gospod istera demone.
Mrzeo sam da idem, ali kad sad razmislim,
to su mi jedine lepe uspomene s njom pre bolesti.
Mada si u pravu.
Dugo nisam bio u crkvi,
što ne znači da nisam dobar s Bogom.
On i ja se razumemo. Razume me.
Siguran sam da je tako. Ipak, tek toliko da znate,
ovo nije Biblija, nego Robert Brauning.
Ne bih da budem drzak, ali rekao bih da niste naročito obrazovani.
Čovek ovde samo treba da nauči da puca pravo
i da broji pare.
Ne mogu da se složim, g. Duli.
Praktično znanje o sopstvenom zanatu svakako je važno,
ali šire obrazivanje je oruđe koje ruši sve prepreke.
Nešto sam se pitao.
Kako to da obrazovan čovek kao ti ide u Forčen?
To je ispljuvak Bogu iza nogu.
Da budem iskren, sa poslednjeg položaja sam otpušten
zbog odvratnog postupka prema nadređenom.
Dobio si otkaz kao učitelj? -Nažalost, stidim se, ali tako je.
Šta si uradio? 'Vatao si bibliotekarku? -Udario sam direktora.
Nokautirao si šefa?
Kao da to nisam bio ja, nego kakvo pagansko,
odvratno stvorenje koje me je obuzelo.
Ali avaj, to jesam bio ja. -Zašto si nalemao tipa?
Imao sam veoma bistrog učenika.
Čitao je sastav koji je napisao o mogućnosti
da smo mi ljudi potekli od sićušnih mikroskopskih organizama,
nadahnut Darvinom. -Kime?
Jednim revolucionarnim biologom.
Uglavnom, reče on, Darvin ističe
da se čovek možda razvio iz jednoćelijskih organizama
do trenutnog stanja.
Na naše čuđenje, direktor je slušao na vratima.
Nismo ni stigli da raspravljamo o toj temi,
a on je uleteo u učionicu i viknuo:
"Kako se usuđuješ da bogohuliš pod ovim krovom, bezbožniče?
Bog je jedini tvorac čoveka"-
Zatim je uzeo štap i počeo da udara jadnog Barnabasa.
Tad se u meni probudila zver.
Uzeo sam mu štap i u neobuzdanom besu
udario jadnika po glavi.
I rekao mu, drhtavog glasa:
"Gospodine, da više nikad niste udarili mog učenika".
Bogati! Bravo, matori.
Plašim se da je pobeda bila kratkog veka.
Posle otkaza, nisam mogao da dobijem posao u čitavoj Engleskoj.
Pa sam zaključio da je vreme da se odselim u Novi svet.
Ipak, moja okaljana reputacija stigla je brže od mene
do svih prestižnijih američkih akademija.
Ispostavilo se da ni ovde niko ne želi da me zaposli.
Onda sam video oglas u "Boston gazeti".
"Grad Forčen traži učitelja." Pisao sam im.
Odgovorili su mi da prihvataju moju molbu.
Kraj jednog poglavlja, početak drugog.
Zašto jednostavno ne nađeš neki drugi posao?
Da odustanem od podučavanja? Nikad!
Vidite, g. Duli, jedino što sam čitavog života želeo je da budem učitelj.
Gde i koga ću učiti - to je u rukama više sile.
Meni podučavanje nije posao, nego poziv.
I sudbina me je dovela da odgovorim na taj poziv
u sićušnom pograničnom gradu Forčenu.
Svrha učenja
nije u tome da učenicima utuviš u glavu činjenice i datume,
nego da ih nadahneš.
Da otključaš vrata skrivena duboko u svima nama,
koja nam daju dozvolu da sanjamo.
Da sanjamo o boljem životu za sebe
i boljoj budućnosti za sve.
Setim se svih onih divnih učitelja
koji su uticali na moj život.
Zauvek ću im biti zahvalan.
Voleo bih da sam im nešto rekao
jer sad znam koliko bi im to značilo.
Najveća nagrada koju jedan učitelj može da primi
jeste spoznaja da je nekome promenio život,
makar i samo jednom detetu.
Laku noć, dragi prinče.
Ustaj, princezo. Vreme je da se krene. Ostalo ti je nešto kafe.
Najlepša...
Ne gledaj me tako. Dao sam ti ćebe
jer si toliko glasno cvokotao,
kao da lupaš kovanicama u čaši.
Inače se ne bih naspavao.
Svejedno hvala.
Da slučajno nemate čaja? -Kafa ne odgovara? Više za mene!
U redu.
Diži dupe! Danas nas čeka dug put.
Imate li lopatu?
Bože! Doveli ste nas u Forčen dan ranije.
Čudesni ste, g. Duli!
Nije ovo Forčen.
Forčen ne izgleda tako dobro. Ovo je Lobo. A sad sjaši.
Molim lepo? -Nećeš mi ući u grad na krkače.
Siđi ovde.
Gde ću vas naći? -U salunu gđice Lili.
A moje knjige? Hej!
Divan dan za šetnju. -Ne znam šta je toliko divno.
Šta? Dobar dan!
Zdravo, momci. Vaš kamen me je pogodio u potiljak.
Slučajno -Da.
Tako sam i mislio. Ipak, priliči da mi se izvinite.
Kakva prilika? -Šta?
Priliči da se izvinite.
Dužnost vam je da se izvinite.
Idemo. -Čekaj malo.
Idete li u školu?
Više ne.
Odbacili ste učenje u tim godinama?
Učitelj je mrtav.
Ubio ga je g. Benks jer mu je nazvao sina idiotom. -Hej!
Dobro da znam da ne govorim deci da su idioti.
Ful kečeva i kraljeva, Čip.
Poker dvojki.
Prokletstvo!
Kuda žuriš, mali? Možda ćeš imati više sreće.
Dođavola, Sisele! Ne prikradaj se tako čoveku.
Još ćeš dobiti metak.
Izgubili ste sat mog oca na kartama.
Ne, nego svoj sat, matori.
Usput rečeno, zovem se Sesil. Bolje da krenemo.
Izvinite, gospodine.
Vidi šta si mi uradio košulji. Trebalo bi da se izviniš.
I jesam, dobri gospodine. -Da, ja sam ga čuo.
A sad ga pusti ako ne želiš i rupu u košulji.
Znaš šta kažem kad mi preti balavac kao što si ti?
A?
Harli, isprati gospodina napolje.
Šta ćete da popijete?
Vidi šta su šakali dovukli!
Kako si, Duli? -Nikad bolje, Lil.
Može viski? -Amanda! Osvajač je stigao!
A šta ćeš ti, slatkišu?
Neću ništa. Hvala, gospođo.
Duli!
Ovog puta te dugo nije bilo. Mislila sam da se nećeš vratiti.
Izvini, dušo.Imao sam posla.
Ko je ovaj stari slatkiš? Tvoj deka?
Ovaj? Nije mi deda. -Prijatelj?
A definitivno mi nije prijatelj.
U stvari, saputnici smo.
Saputnici? Nekako je sladak. Zar ne, Lil?
Svakako. Pogledaj te plave oči.
Gospođo, očaran sam i oduševljen.
Najzad gospodin u ovoj rupi.
Duli, gde je hulja i razbojnik kao što si ti
našao ovako šarmantnog gospodina?
Dozvolite da se predstavim.
Sesil Kaldekot Pičtri Treći, vama na usluzi, gospođo.
Treba to izgovoriti. Zar ne?
"Izgovoreno ime priznanje je pojedincu kome pripada.
Onaj koji im znade pravilno ime izgovoriti može me zvati
i ima prava na moje ljubavi službu." Henri Dejvid Toro.
Sesil je knjiški moljac.
Sis, opusti se već jednom. Lil, viski za knjigoljupca. Ja častim.
G. Duli, ne pijem alkohol.
Osim povremenog rum-punča na božićnim zabavama.
Čekajte, g. Duli.
Nisam video našeg ata ispred saluna.
Nisu ga valjda ukrali? -Našeg ata? Pravi je.
Moje knjige su na njemu. Predugo su mi van vidika.
Morali bismo da krenemo. -Opusti se.
Našem atu menjaju potkovice u konjušnici.
Poverili ste moje ljubljene saputnike,
moja retka izdanja, priprostom kovaču?
Kuda vam se žuri?
Ostanite malo i popijte nešto sa mnom.
U privatnosti.
Najlepše hvala, gospođo,
ali nelagodno mi je kad mi knjige nisu na vidiku.
Rekao sam ti da je lud.
Imam gore knjigu ako te to pali, dragi.
Zove se "Kamesutrej". Jesi li čuo za nju?
Kamasutrej? Aha, "Kama sutra"!
Sa sigurnošću vam mogu reći da tu knjigu nisam pročitao.
Ne, ja samo gledam slike. -Ima slika?
Ne mogu da okopčam dugmad.
Pljuvačnica je za pljuvanje, ne za pišanje! Prljava životinjo!
Marš napolje!
Dođavola, Lil. -Drugi put ću ti ga pribiti za zid.
Ti i tvoj prokleti zid!
Žao mi je, dragi.
Šta smo ono pričali? A da, počastiću te pićem.
Dobro, ali umesto žestokog,
da slučajno nemate šolju čaja?
Opet ti i čaj!
Dođi. Slušaj. Popij viski.
Nikad nisam pio viski. Nikad u životu.
Onda ti je vreme.
Ako želiš da vidiš Forčen, pij!
Dobro, kad si u Rimu...
Či-čin!
Ne piješ ga kao neka fina starica na baštenskoj sedeljci.
Sručiš ga kao muško. Gledaj.
Barmene, još jedan!
Odmah se vraćam.
Ne brini se za knjige.
Kuda vi...
Izvoli. -Za mene?
Moram da kažem da se navikneš na ukus.
Svakako.
Zdravo! -Seksi stvar!
Iz Francuske je. Putovalo je šest meseci. Sviđa ti se?
Sviđa? Obožavam ga!
Toliko mi je drago što ćeš ovog puta ostati. Znaš šta bih volela?
Volela bih da jednog dana odem u Francusku i vidim Pariz.
Znam da bi mi se svideo.
Tvoja želja je moja zapovest.
Moja mala želi u Pariz, moja mala će otići u Pariz.
Baš.
Ozbiljan si?
Ozbiljan kao tifus, dušo. -Duli, Duli.
To bi bilo nešto najlepše što je iko ikad učinio za...
Čekaj malo. Odakle ti novac za Pariz?
Jedva da imaš za konzervu pasulja. -Prepusti to meni.
Radim na velikim idejama.
Imam nešto za tebe kao dokaz mojih namera.
Zatvori oči i ispruži ruke.
Dobro, dobro.
Otvori ih.
Šta kažeš?
Bože. Duli, prelep je!
Ovaj je imao puniji ukus.
Osećam li ja to hibiskus?
Sve je iz iste boce, srce.
Jesi li dobro? Možda si previše popio.
Izgledaš kao da bi mogao da prilegneš.
Žestinu!
Zar niko ne ume da kaže "molim" u ovoj predpubertetskoj zemlji?
Znam te!
To je Filistejac koji je ukrao sat mog oca.
Šta to blebećeš, matori? I ko ti je ta Filis?
Gospodine, naređujem vam da mi ga odmah predate!
Na ovo misliš?
Bio je tvoj?
Lep je. Prirastao mi je srcu.
Šta ako ti ga ne vratim?
Šta ćeš onda?
Oprezno.
Dobro.
Duli, Duli, siđi.
Tvoj prijatelj se uvalio u probleme. Brzo!
Sranje. Šta je sad?
Izvini, dušo. -U redu je. Sranje.
Duli, brzo.
Šta je vama? Zar ne vidite da je osetljiv!
Majku ti milu!
Bio si mi zabavan, ali sad me ljutiš!
Osećaš se dobro kad biješ starce?
G. Duli, dozvolite da platim gospodinu za čišćenje.
Nasilje nikad nije odgovor. -Tvoj prijatelj je možda u pravu.
Možda je u pravu, ljudi. Šta je bilo, bilo je.
I tako može da se vrati izgubljeno.
Ponekad je, učo, nasilje jedini odgovor. Jesi li video?
Svakako jesam.
Zdravo, šerife.
Da vas počastim pićem?
Ustaj, Duli. Imaš društvo.
Možete ostati jedan minut.
Baš umeš da uvališ čoveka u probleme, matori.
Imam groznu migrenu.
Usput, ako me pamćenje služi,
vi ste insistirali na tome da ulijem u sebe onaj otrov.
Kako sam mogao da znam da ćeš sve izbaciti
kao namešteni poker-automat?
Još jedan živopisan idiom.
Šta si rekao? -Reč glasi "idiom".
Ima simbolično, ne bukvalno značenje.
G. Duli, ako dopuštate,
nameravam da uzmem svoju imovinu iz vaših bisaga
i nađem drugu pratnju do Forčena.
Hvala što ste me doveli dovde.
Čekaj, čekaj. Ne možeš nikome da veruješ da će te odvesti u Forčen.
Ovde je sve puno lopova i odmetnika.
Kad bih nekako izašao, krenuli bismo dalje.
Oslobodi me. -Bože mili! Ne dolazi u obzir.
Hoćeš da te šerif čuje? Slušaj, možeš ti to.
Nikad. Ja sam čovek od principa.
A onaj mali o kom si mi pričao?
Iz knjige. Kako se ono zvao?
Oliver Tviksit.
G. Duli, verujem da ste me slušali.
Iznenađujete me. Mislite na Olivera Tvista.
Tako je. Zar nisi rekao da je pobegao odnekud?
Da. Mladi gospodar Tvist je pobegao iz odvratne radionice.
Teško bekstvo.
Bolji primer bi bio grof Monte Kristo.
To vam je vrhunac zatvorskih romana.
Vidiš? -To je nešto sasvim drugačije.
Čista fikcija.
U ovom zatvoru sam samo zato što sam te branio.
A da pokažeš malo zahvalnosti i pomogneš mi?
Ne dolazi u obzir.
Ućuti!
Bože. -Dođavola, Duli! Ućuti!
Prestani da praviš buku. -Nećete mi pomoći? Zovite lekara.
Odspavaj i biće ti bolje.
Isuse Hriste!
To je krv! Idem po lekara.
G. Duli.
Je li otišao? -Jeste.
Svaka ti čast, učo. Super si se setio bobica.
Kupio je fazon.
Za to je zaslužan poglavica.
Tako je. Hvala, poglavice. Moramo da požurimo.
Ključevi. -Da, ključevi. Donesi ih.
Tamo su.
Ovamo. -Jesi li uradio šta sam ti rekao?
Jesam, gospodine.
Dobro. Idemo.
Bože. Ovo me podseća na moje osmo leto,
kad sam pojeo sav mamin džem od šljiva i okrivio Tomasa Vika.
Nisam priznao, a on je dobio batine.
Oprosti, mama. Oprosti, Tomi.
Penji se na tog konja. Sranje!
Šta to radiš, dečko?
Vrati se, gade!
Nemoj da moram da te upucam, dečko.
Duli! -Vratiću se po tebe, dušo.
Kad budem imao za Pariz.
Čekaću te, dušo.
Zbogom, gospođo! -Pa-pa, plavooki!
Stani!
Šta? Duli!
Ako krenemo u zoru,
stići ćemo u Forčen taman na nedeljnu večeru.
Šta kažeš na tu uslugu?
Čudesno. Imaću celu noć da se smestim i organizujem
pre jutarnjeg zvona u 7.
Vi ste čovek od reči, g. Duli. Hvala vam.
Da li ti ikad dosadi da čitaš iste knjige?
Nikad.
Još mi nije jasno
šta je toliko zabavno kod čitanja.
Upoznaješ nove ideje, širiš znanje.
Osim toga, obrazovanje ti otvara čitav svet novih mogućnosti
u pogledu sopstvene budućnosti.
Kladim se da biste, uz pristojno obrazovanje, našli divan posao.
Izvinjavam se! Karijeru. -Misliš? Zašto si toliko siguran?
Toro reče: "Nije važno ono što gledaš, nego ono što vidiš".
Možda gledam zastrašujućeg odmetnika,
ali vidim bistrog mladića
pred kojim je svetla budućnost ako je želi.
Odabrao sam knjigu za vas. Ovo su "Guliverova putovanja".
Govori o avanturisti kao što ste vi,
ali je i britka satira o politici i ljudskoj prirodi.
Dobro. Pročitajte mi je.
Mislim da biste više uživali da je sami pročitate.
Neću da je čitam. Samo želim da je čujem.
Znaš šta? Zaboravi. -Pošteno.
G. Duli... Koristite li često tu stvarčicu?
Svoj revolver? Dovoljno često.
Jeste li ikad njime ustrelili ljudsko biće?
Šališ se! Ovde je svako nekoga ustrelio.
Vlada zakon džungle.
Divlje životinje ubijaju divlje životinje. Nema druge.
Ako ne tražim previše... koliko ste ljudi ubili?
Devetnaest. -Bože. Devetnaest?
Da ja tebe nešto naučim, učo. Brži na revolveru dočeka novi dan.
Fascinantno. -Ali nikad nisam ubio ženu.
Ni decu.
I nikome nisam pucao u leđa.
Bravo za to! -Hoćeš da probaš?
Da pucam iz pištolja? -Da.
Radije da ne bih.
Čoveče! Sav si se presamitio. Trza, a?
Vidiš? Ništa lakše. Hajde, mekušac. Probaj opet.
Ne, ne, ne, neću više. Ne mogu.
Ma daj! Znaš šta si ti? Običan stari prdonja.
Molim? -Tako je. Ofucani stari prdonja.
Upoređujete me s gasovima iz utrobe? Zašto?
Zato što odbijam da učestvujem u vašim blesavim pucačkim običajima?
To je nečuveno, gospodine!
Slušaj, učo. Ovo je Divlji zapad.
Moraš umeti da pucaš da bi preživeo.
Ti si mi govorio o Darvinu
i preživljavanju najsposobnijih.
U ovim krajevima, najsposobniji je onaj koji najbrže puca.
Darvin... To je kukavički.
Kažete da sam kukavica? -Ako zavija kao vuk...
Vuk? Kakve veze vuk ima i sa čime?
O čemu ti to? -To je metafora.
Ne bi me nazvao kukavicom
da si video kako sam se ovim pištoljem
izvlačio iz problema.
Ne bi verovao pola onoga što sam video.
Trebalo bi da pišu knjige o meni.
U stvari, da čitaš o mojim avanturama
u nekoj prokletoj knjizi, drugačije bi govorio
ko je kukavica.
Rekao bi da je Dulijev lik
romantični junak američkog zapada.
Samo sam hteo da kažem
da se sporovi mogu rešavati na način civilizovaniji
od skrivanja iza pištolja.
Kaže čovek koji se nikad nije našao oči u oči s cevi pištolja.
Ispravka! Gledao sam u cev vašeg pištolja
i da li me je moj pištolj spasio od vas?
Ne! Imao sam samo reči.
Molim te! Uopšte nisi bio u pravoj opasnosti.
Nikad nisam ubio nenaoružanog čoveka. Čak ni tako iritantnog!
Iako sve više preispitujem tu svoju filozofiju.
G. Duli, samo hoću da kažem da oružje nije odgovor...
Pogrešno! Oružje je jedini odgovor. Nema drugog načina.
Jeste li ikad čuli za izraz "pero je moćnije od mača?"
Nesam!
Moćnije je i od pištolja.
Nadam se da ćete to shvatiti dok ne bude prekasno.
Stvarno se to nadam. I ne kaže se "nesam", nego "nisam".
Ne rekoh li ti da me više nikad ne ispravljaš?!
I više nećeš dobiti ćebe. Moje je.
Onda, laku noć.
Divne zvezde.
Ne mrdaj. -Zmijo! Lepog li iznenađenja.
Ne seri.
Šta se događa? Koji je to đavo?
Ček', ček'. -Lezi, dečko!
Šta je ovo? -Učo, ućuti bar jednom u životu.
Duli, izgleda da smo se opet sreli.
Poznajete ove ljude, g. Duli? -G. Duli? Baš smo fini!
Smem li sad da ga ukokam, Zmijo? -Sačekaj malo.
Zmija? Živopisnog li nadimka! Premda je malo kliše.
Pod pretpostavkom da vam "Zmija" nije kršteno ime, naravno.
Bože, evo ga opet.
Kršteno? Ti si sveštenik? -Nisam, ja sam učitelj.
Tako se kaže.
Kršteno je ime ono koje ti daju roditelji.
Prezime mi je Pičtri. -Prestani.
Ali kršteno ime mi je Sesil Pičtri.
G. Duli je Džededaja. -Njegovo kršteno ime je Čarli.
Čarli? Tako je!
Kapiram. Čarli... Šutni ovo govno.
Biće mi zadovoljstvo. -Ne, ne, Čarli.
Ne! -Zmijo, Zmijo. Daj, Zmijo.
Nema potrebe za time, Čarli. -Ispraznite džepove!
Isprazni džepove. Poslušaj ga.
Žao mi je, imam samo maramicu.
Zašto takav stari prdonja jaše s ovom ništarijom?
Zašto su u ovoj zemlji opsednuti prdenjem?
Govori!
Bio sam na putu za grad Forčen.
Gospodine, molim vas, ne igrajte se "Guliverom".
Uglavnom, sasvim slučajno
zakasnio sam na poslednji voz, a ljubazni g. Duli
pristao je da me otprati u grad Forčen.
Ne dirajte "Gulivera". O, ne! Molim vas!
G. Duli je ljubazan?
Putuj, dragi Guliveru.
Da li je ljubazni g. Duli pristao da te otprati u Forčen
pre nego što te opljačkao ili posle?
Ni jedno, ni drugo.
Ali, gospodine, greh je spaliti knjigu.
Kao i krađa. Izgleda da ti i mi imamo nešto zajedničko.
Sve nas je prevario g. Duli.
Izgleda da vam je ukrao novac i lične stvari.
Kao što je ukrao našeg konja. -Vašeg konja? G. Duli!
Verovao sam ti.
Prihvatio sam te. Ništa nisi imao.
Jeo si moju hranu, pio moj viski.
Uzeo sam te pod svoje i obučio.
Bio si mi kao sin. I kako si mi uzvratio?
Gde mi je hvala? Nož u leđa! Gledaj me, kukavice!
"Et tu Brute."
Šta?
"Et tu Brute" je latinska fraza koju je izgovorio Julije Cezar
kad je prepoznao svog prijatelja Bruta
među svojim napadačima. Najlegendarnija izdaja u istoriji.
Možda prepoznajete tu frazu iz Šekspirove drame.
Znate, "Julije Cezar". Vi ste me podsetili na nju.
Umukni! -Ućuti!
Dobro, ućutaću.
Ali ako smem da kažem još samo nešto.
Upoznao sam g. Dulija prilično dobro
za ovo vreme.
I smatram da je sasvim pošten čovek.
Verujem da je, ako vam je ukrao konja,
imao vrlo dobar razlog za to.
A svi znate šta je rekao Hipokrat.
Ne zna! Ućuti više!
Naravno da znam. Misliš da sam idiot?
"Teška vremena iziskuju teška sranja."
Opa! Da, g. Zmijo!
Izvrsno, vrlo dobro. Skoro.
Siguran sam da je g. Duli bio u veoma teškom škripcu
kad je nepromišljeno odlučio da vas liši vašeg konja.
Kao jedan učen čovek drugom...
Imam savršeno rešenje za vašu dilemicu.
Zašto ne biste uzeli svog divnog konja
i sav novac za neprilike i pošli svojim putem?
Kao da ništa nije bilo. -Tek tako?
Tek tako.
To mi zvuči lepo i civilizovano.
Vidite, g. Duli, kad su glave hladne...
Postoji samo jedan problem. Ako tako postupimo,
neću dobiti tu zadovoljštinu da vidim mozak g. Dulija
proliven po onom kamenu.
Gledaj i uči, učitelju, jer ti si sledeći.
Vidimo se brzo, mama. -Ne. O, ne!
Ostavite mu knjige na miru! -Ne!
Duli, iza vas!
G. Duli... G. Duli...
O, ne. G. Duli!
Bože. G. Duli!
Ne. Bože, oprosti mi. Ja sam kriv za sve. Izvinjavam se.
Bože, oprosti mi!
"Zgasni, zgasni, kratka svećo!
Život je samo lutajuća sen, bedan glumac.
što se šepuri i uznemirava na pozornici svoj sat,
a zatim se o njemu više ne čuje...
To je bajka koju kazuje mahnit, puna vike i pomame,
a ne znači ništa..."
G. Duli, Bogu hvala! Živi ste.
Jeste li dobro? -Jesam. Beži s mene.
Dobro.
Bože! -Pazite...
Ne opterećujte nogu, g. Duli.
Je li... Je li mrtav?
Izgleda da jeste. -Proveri.
G. Duli, rekao bih da je njegov drug Čarli pobegao.
Ima rupu u čelu
O, ne, ne.
On vam je izgleda dvadeseti.
Moramo da se priberemo.
Trebalo bi da vam pogledam rane.
Bože! Skroz je prošao. Upomoć!
Koga zoveš, dođavola?
Morate kod lekara, g. Duli.
Samo zagrej oštricu,
spali rupe i dobro zamotaj.
Ne mogu da verujem da je...
Je li stvarno mrtav?
Stara, luda budalo. Ti si kriv za sve.
Nisi umeo da ućutiš!
Rešio bih tu situaciju kao i uvek,
ali ne, ti i tvoje brbljanje i tvoje proklete knjige!
Trebalo je da pustim da izgore,
ali uverio si me da su važne.
Da nema tebe, još bi bio živ.
Samo su hteli da im vratim konja.
Izvinjavam se,
ali čini mi se da su hteli malo više toga,
više od samoga konja. Činilo se da g. Zmiju
može da zadovolji
samo naš rasuti mozak na ovoj steni.
Glupost! Ništa ne znaš, starče.
Bio sam u milion ovakvih škripaca.
Milion puta se činilo da sam gotov.
I svaki sam se put izvukao, a da nikoga nisam ubio.
Bože... G. Duli, do sad nikoga niste ubili?
Ćuti.
Ne treba da se stidite toga.
Vaša osećanja su sasvim normalna.
Nije lako oduzeti život čoveku.
Silno mi je žao što je moja opsednutost knjigama
izazvala lančanu reakciju koja je dovela do smrti toga čoveka.
Zbog toga se iskreno kajem, ali bili ste u pravu.
Okolnosti su bile takve da su iziskivale odlučnu akciju.
Nikad ne bih rekao da sam kadar
da pucam u drugo ljudsko biće, a eto...
Izvukao bih nas rečima.
Nemoguće. Ne. Učinili ste jedino što je bilo moguće
da nam spasite život. I hrabro ste se borili.
Rizikovali ste svoj život i spasili nam duše.
Nisam mislio da ću se tako osećati...
Ako ubijem čoveka.
Iako je živeo kao razbojnik,
i iako je to nesumnjivo zaslužio.
Nekako... To što sam ja taj koji ga je ubio...
Nekako nije u redu.
Sve je u redu. To je zato što ste saosećajni.
Samokritični, a to je odlika vredna divljenja.
Ali imajte na umu, molim vas, da je bila samoodbrana.
I sami ste rekli. -Mnogo toga ja kažem.
Bio si u pravu, učo.
Kukavice ubijaju. -Nipošto, g. Duli.
Bili ste veoma hrabri. Spasili ste nas.
A ljudi će sad čuti ove glasove i ove knjige.
Moći će da nadahnu nove generacije.
Ko zna kakve će koristi ova nova zemlja imati od toga.
Zahvaljujući vama. Govorim u ime svih prisutnih:
g. Šekspira, g. Kitsa, g. Melvila, sestara Bronte.
Govorim u njihovo ime, a oni vam se od srca zahvaljuju!
"Gospod je moj pastir, ništa mi neće nedostajati.
Na zelenoj paši, pase me, vodi me na tihu vodu.
Da pođem i dolinom sena smrtnoga ,
neću se bojati zla, jer si ti sa mnom.
I ja ću nastavati u domu Gospodnjem zadugo." Amin.
Amin.
Čekajte, kuda ste krenuli?
U Forčen. Nego kuda? -U takvom stanju?
Ne, ne, nemoguće. Morate da se odmorite.
Ja ću da potražim pomoć.
Glupost. Obećao sam da ću te dovesti u Forčen
pre jutarnjeg zvona.
To ću i da uradim.
Nisi valjda mislio da ćeš se posle svega izvući iz našeg dogovora?
Pa... -I uzeti mi novac?
Naravno.
Ako mislimo da stignemo na vreme bez konja,
moraćemo da idemo ceo dan i noć. Možeš li to, matori?
Verujem da mogu. -Dobro.
Ali da raščistimo nešto.
Nema više priče. U redu?
Jasno? Ubio sam jednog čoveka
pa mi neće biti problem da ubijem još jednog.
Razumem, ali dozvolite bar da ja nosim knjige.
Usporavaćeš nas.
Vas su pogodili u nogu.
G. Duli...
Na vreme, g. Duli. Stvarno ste čovek od reči.
Nemam reči kojima bih vam se zahvaio. Što se tiče našeg sporazuma,
siguran sam da će do večeri
svi relevantni papiri biti potpisani
i moći ću da rešim svoj dug prema vama.
Neću ostati do večeri.
Nisi valjda mislio da ću ostati u ovoj rupi
duže nego što budem morao?
Valjda nisam, ali novac, gospodine...
Zasigurno ga neću dobiti do...
Zadrži prokleti novac. -Šta? G. Duli?
Veoma ste darežljivi, ali to je nezamislivo.
Ne, dogovor je dogovor. -To je tvoj novac, za novi posao.
Mogu ja bez njega. -Ali šta ćete sad?
Nije važno.
Izvinite, ali meni jeste važno.
Učo, što me pre zaboraviš, tim bolje. U redu?
Zar to nisi već shvatio? Samo stvaram probleme.
Neki se naprosto takvi rode.
G. Duli, imate zlatno srce. -Ne koristi prepredene reči
da bi me uverio da nije tako.
Znam šta sam, ali ne brini za mene. Snaći ću se.
Uvek se snađem.
Bar uzmite ovo. Za put. Molim vas.
Učo...
Ne umem da čitam.
Znam.
Pročitaćete je kad naučite.
Pa...
Hvala.
Idi sad da podučiš nečemu tu decu. Daj im budućnost i sve to.
Hvala... G. Duli.
Prošle nedelje smo govorili o kupovini Luizijane,
kad su teritoriju Luizijane
Sjedinjene Države kupile od Francuza.
Kad je to bilo?
Zna li neko?
Godine 1803.
Ali danas ćemo govoriti o vremenu kad su dva posebna gospodina
plaćena da istraže tu novu teritoriju.
Zvali su se Meriveder Luis i Vilijam Klark.
Njihova misija zvala se "Ekspedicija Luisa i Klarka".
Zdravo, gospođo!
Napolje! Odlazite! Ovde nema prosjačenja.
Deco, sakrijte se pod sto.
Izvinite, gospođo, ali ja sam...
Propalica i pijanica.
Ne dam da iskvarite ovu svetu kuću znanja!
Itane, skoči kroz prozor i brzo dovedi šerifa.
Hoću, gospođo. -Ne, ne, ne.
Neće biti potrebno. Vidite, gospođo...
Ja sam novi školski učitelj. -Ne budite smešni.
Novi učitelj je g. Sesil.. -Pičtri.
Sesil Pičtri, London, Engleska. Vama na usluzi.
Znam da izgledam strašno,
ali bilo je to naporno i neobično putovanje,
a sve kako bih stigao pre zvona.
Ali ja i druge žene iz kulturnog centra
otišle smo da sačekamo g. Pičtrija u petak.
Čekale smo ga na stanici.
Nažalost, zakasnio sam na poslednji voz
i na kraju pošao slikovitijom rutom.
Ali, slušajte, doneo sam nešto svojih stvari.
Malo su spržene po ivicama.
Ali mislim da nisu toliko loše.
To ste vi. To ste stvarno vi.
G. Pičtri, ja sam gđica Eloiz Mejbel.
U ime ženskog školskog odbora,
želim vam dobrodošlicu u grad Forčen.
Deco, deco, poželimo toplu dobrodošlicu g. Pičtriju.
Zdravo, g. Pičtri. -Zdravo svima. Dobro jutro.
Ne mogu vam opisati koliko sam srećan što sam stigao u jednom komadu.
Sigurno ste umorni kao pas.
Da vas smestimo kako biste sutra mogli da počnete s predavanjima?
Bože mili, ne. Uvek mogu da se smestim.
Ako dopuštate, rado bih se odmah bacio na posao.
Da, u redu. -Hvala.
Skočiću do pansiona gđe Eni,
počistiću vam sobu
i srediću je da vas čeka.
Divno. Hvala, gđice Mejbel. -Hvala vama, g. Pičtri.
Počnimo onda.
Prvo bih voleo da vam pričam o svojoj najvećoj strasti.
O čitanju.
Knjige mogu da nas odvedu bilo gde,
u bilo koju avanturu,
u bilo koje doba. Bilo u prošlost, u sadašnjost ili daleko, daleko...
Džededaja Duli... Ovde.
"Samo obrazovani su slobodni", Epiktet