Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
POSLJEDNJI VLAK ZA FORTUNE
Zadnji vlak za Fortune otišao je u 12.05.
Niste došli prije 12.15.
Znam jer tad počnem zatvarati.
Sljedeći vlak za Fortune ide tek za tjedan dana.
Na vama je kako ćete provesti to vrijeme.
Samo kažem da me gospodin koji je bio toliko ljubazan
da me preveze do ove željezničke postaje
uvjeravao da vlak za Fortune kreće u 13.05.
Krivo vam je rekao. -Što ću sad?
Moram stići u Fortune najkasnije do ponedjeljka ujutro.
Do Preston Cityja ima samo 1,5 km u onom smjeru.
Ondje ima konjušnica i možete uzeti konja.
Od Prestona do Fortunea dva su dana jahanja.
Napravite li sve kako treba,
ujahat ćete onamo u nedjelju u ovo vrijeme.
Ali ja bih na vašem mjestu odmah krenuo.
Divlji zapad.
Dame i gospodo, odmorimo se malo.
Čeka nas duga šetnja po vrućini.
Možda će nas malo Homera okrijepiti i nadahnuti
pred tu napornu odiseju.
Koji je to vrag?
Nevjerojatno, ali zakleo bih se da je to rupa od metka.
Ne okreći se! -Doista rupa od metka!
Bože, pljačkaju me! -Ne okreći se, rekoh.
Refleks, gospodine. Nisam mislio ništa loše.
Isprazni džepove. -Ništa nemam.
Molim vas, gospodine. Veoma sam škakljiv.
Molim vas, nemojte. To mi je sav novac.
Daj mi sve dragocjenosti! -Imam samo svoj školski prsten.
I sat.
Što će vam ovaj stari sat?
Bezvrijedan je, a kopča je pukla.
Čuvam ga iz sentimentalnih razloga. Pripadao je mojem ocu.
Prenosi se naraštajima.
Moj dragi pokojni otac
bio mi je najvažnija osoba na svijetu.
Bio je nježan i učen. -Začepi!
Otac je dao da mi u sat ugraviraju
njegov omiljeni citat.
Što je u torbama?
Preklinjem vas. Ne želite ono što je u toj torbi.
Bezvrijedno je. Samo...
Knjige?! -Da.
Ovdje su samo glupe knjige!
Da, glupe knjige. Imate potpuno pravo.
Ti si trgovac? -Nisam. Pedagog.
Peda... Što?
Edukator? -Ha?
Školski sam učitelj. -Nabijem školu! Pokret!
Molim vas, imate sat... -Začepi, rekoh!
Čizme, nema traperica. Samo hrpa pederske odjeće. Tipično.
Moje donje rublje. Sigurno...
Ako imaš imalo pameti,
nećeš se micati odatle dok ne odem.
Razumiješ, starče?
Neću se ni pomaknuti. Dajem vam riječ.
Oprostite, gospodine.
Imate li sekundu vremena za mene?
Ajme!
Impresivno, gospodine! -Nemoj mi laskati.
Ili ti nisu sve na broju ili želiš umrijeti.
Vjerujte mi, u normalnim mi okolnostima
ne bi palo na pamet da ne poslušam takvu zapovijed, ali očajan sam.
A svi znamo što je Hipokrat rekao.
Tko? -Znate, Hipo...
Rekao je da teška vremena iziskuju teške odluke.
Ne? Nema veze.
Samo želim reći da se ne bih tako igrao sa sudbinom
da nisam očajan čovjek.
Uskoro ćeš biti mrtav čovjek.
Pojasnit ću. Mislio sam da idem u Fortune,
no propustio sam zadnji vlak.
A moram stići do ponedjeljka.
Učitelj ne smije zakasniti na prvi dan škole.
Što kažete na to da vam ponudim poslovni prijedlog?
Što? -Oprostite na drskosti,
ali čini mi se da vam trebaju novčana sredstva.
Već ste me lišili svega,
ali mogu vam ponuditi dodatnu kompenzaciju kad stignemo u Fortune.
Kad mi stignemo u Fortune? -Tako je.
Novi sam učitelj Fortunea.
Čeka me stipendija.
Moja prva puna mjesečna plaća.
Otpratite li me do Fortunea do jutarnjeg zvona u ponedjeljak,
rado ću vam je predati.
Koliko? -Mjesečna plaća.
Za dva dana puta do Fortunea.
Jesmo li se dogovorili?
Isuse. Evo me, gospodine!
Zdravo, gospodine.
Neću vam nimalo smetati.
Sjajan sam suputnik.
Imam krasnih knjiga za put.
Ne zanima me čitanje. -Što?
Možda samo čitate krive knjige.
Čitanje je dar. Potiče maštu
i omogućava ti da doživiš mnoge živote i nebrojene pustolovine.
Živim prave pustolovine. Ne trebam čitati o tuđima.
Imaš konja?
U tome i jest problem.
Kanio sam ići vlakom.
Ali rado ću samo hodati pored vas.
Imaš sreće.
Slučajno baš idem kroz Fortune.
To!
Ako želiš hodati sasvim donde pored mojega konja,
tvoja stvar.
No kažeš li ikomu da sam te opljačkao,
raznijet ću ti glavu.
Nemajte straha. Šutjet ću kao zaliven.
Vječni sam vam dužnik. Najljepša hvala.
Iza vas sam. Čekajte, gospodine!
Čekajte!
Idemo.
Konj vam je pravi, gospodine.
U redu je, mogu ja to. Držim korak s vama.
Ne dovodim u pitanje vaše poznavanje kraja,
ali ne bi li bilo lakše da pratimo prugu?
Idemo prečicom. Ostavi ih.
Kako to mislite? -Ostavi ih, rekoh.
Usporavaju nas. -U redu.
Nabavit ću novo rublje u Fortuneu,
ali moje su knjige nezamjenjive.
Neću ih ostaviti.
Što je učitelj bez knjiga?
Ondje kamo ideš nikoga nije briga za vražje knjige.
Ne bih se složio.
Jedina svrha mojeg putovanja iz Engleske u Novi svijet
ta je da poučavam radoznale Fortuneove beskućnike.
Što to radite? Ne mogu vam dopustiti da mi uzmete knjige!
Ne možete to učiniti, gospodine.
Sve što jesam u tim je knjigama!
Trebaju mi za poučavanje.
Divna ideja.
Hvala. Da, bisage.
Pitao sam se čemu služe. Divno!
Veoma ste razuman čovjek, gospodine...
Mislim da vam nisam čuo ime, gospodine...
Dobro, ja ću prvi.
Ja sam Cecil Caldecott Peachtree III. iz Londona u Engleskoj.
Vama na usluzi. A vi ste? -Dooley. Jedidiah Dooley.
Ali da nikomu nisi rekao!
Šutim kao zaliven.
G. Dooley, mi Englezi očito imamo krivi dojam
o vama Amerikancima.
Svašta slušamo o bezakonju američkog zapada.
To su očito besmislice.
Ustvari ste prijazni i ljubazni.
Nismo baš tako prijazni. Brzo, uzjaši!
Molim lijepo? -Penji se u sedlo!
Poznajete li tu dvojicu gospode? -Nisu gospoda.
Miči dupe! Požuri se, stari!
Dobro, dobro. -Hajde!
Stavi nogu u sedlo. -Nikad se nisam penjao na konja.
Sekundu. -Nemamo sekundu!
Ovo je malo čudno.
Jao! Bičujete me? G. Dooley, sustižu nas.
Sad pucaju u nas! -Sagni se, prokletstvo!
Nagni se ulijevo. -Zlo mi je.
Na drugu stranu!
Pobjegli smo im. -Idemo! Isuse!
Pazi kamo pucaš, idiote!
Jesi li dobro? -Ovo je bilo uzbudljivo.
Da, bilo je.
Zašto, pobogu, sjediš okrenut na tu stranu? Okreni se!
Prokletstvo!
Imam grč. Grč!
Vrati se na konja. Ovaj put na pravu stranu.
Tko su oni huligani? Što, zaboga, žele od nas?
Čini mi se
da su mogli otkriti civiliziraniju metodu
rješavanja situacije.
Da smo uljudno razgovarali s njima,
možda bi se dali urazumiti.
Učitelj si? Puno toga moraš naučiti, starče.
Ovo je svakako više nego što smo očekivali.
Već su nas napustili na željezničkoj postaji,
držali nam pištolj na čelu, banditi nas lovili i pucali u nas.
Da nas otac vidi!
Doduše, čovjek osjeti neku vrstu uzbuđenja.
Nas? Koji su to mi?
Pa William Shakespeare, Alfred Lord Tennyson,
Charles Dickens, Henry David Thoreau, Jane Austen.
Tko? -Pisci mojih knjiga.
Oni su mi poput obitelji. Zacijelo ste čuli za neke od njih.
Ma kakvi. Nikad nisam čuo za nijednog od njih.
Bože. Mislim da ste htjeli reći:
"Nikad nisam čuo ni za jednog od njih."
Ako želiš da nam put prođe glatko,
da mi nikad više nisi rekao što mislim. Jasno?
Da, oprostite. Profesionalna deformacija.
Pokušat ću. Dat ću sve od sebe.
Dobro se potrudi! -Oprostite.
Naravno. Jedinac sam,
pa nisam imao društva brata ili sestre.
Pa sam utočište tražio u knjigama. Likovi su bili veoma živi.
Ne kažem da sam bio usamljen kao dijete.
Naprotiv. Moja je majka bila veoma društvena.
Organizirala je divne večere.
Upoznao sam izuzetne ljude iz svih slojeva društva.
Sjećam se jedne njezine divne večere.
Pozvala je veoma poznata dirigenta na večeru.
Prdnuo je. Smijuljili smo se. Morali smo izaći iz sobe.
Hej, hej! -Što je bilo?
Tiho. Polako ustani.
Zašto? -Ustani.
Ne radi nagle pokrete.
Da ga ne preplašimo. Bokić!
Bože dragi, prilazi nam.
Samo se smiješi. Pusti mene da govorim.
Da, vuneni tvid iz Londona.
Lijepa vuna.
Ne miči se.
Mirno. -Bože dragi, što želi?
Reći će nam, a onda će otići. Nadam se.
Moje knjige! Ne smije mi ih uzeti!
Ja bih radije šutio.
Sviđaju ti se knjige? Odaberi.
Ne potičite ga, g. Dooley!
Začepi gubicu. -Zabranjujem mu da ih uzme.
Ne slušaj ga, poglavico. Uzmi što god želiš.
Dobro.
Ako već hoćete knjigu...
Predlažem ovu.
Ključno djelo.
Što je?
Svejedno je čitljiva. Čitajte oko rupe.
Ne.
Ova će vam se svidjeti. "Walden". Henry David Thoreau.
O prirodoslovcu je sličnom vama.
Knjiga je promišljanje
o jednostavnom životu u prirodnom okruženju.
Ne razumije te!
Thoreau?
Čitao sam ga.
Vidite, g. Dooley? Čitanje spaja kulture...
Ne, molim vas.
Želite mojeg Dickensa?
Može, poglavico! Tvoja je.
Neće vam se ta svidjeti.
Pregusta je. Ima previše likova.
Nerazumljiva je. Za mene?
Uzmi! -Poglavico, molim vas.
Što je ovo?
Prekiselo je za moj ukus. Samo da znate,
taj je gospodin otišao s Dickensovim odabranim djelima.
Za vrećicu kiselih bobica.
Nedostojno knjige ako mene pitate.
Totalno sam shrvan žalošću.
Slamaš mi srce. Pokret!
Ovaj me dio podsjeća na Whales. -Na što?
Whales je zemlja.
Premda tugujemo zbog gubitka voljenog Charlesa Dickensa,
barem imamo Williama Shakespearea da nas obodri.
Osjetiš određenu uljudnost dok putuješ sa starim bardom.
Slažete li se?
Biste li ga pročitali? Veoma je slastan.
Jedino slasno što bih želio je zečji paprikaš.
Probajmo ga ubiti prije mraka.
Kako to mislite ubiti? Ono, da je mrtav?
Moja domaćica gđa Wilberforce
pripremala mi je sve obroke. Bila je prava svetica.
Osobito jer sam čovjek koji nije blagoslovljen suprugom.
Tust je. -Bože, tako je sladak.
Bit ću zadovoljan poglavičinim bobicama. Premda su gorke.
Čuvaj! -Isuse! Gle što si učinio!
Jadničak. -Vrati se u logor!
Da mi ne dišeš za vratom.
Zar nemate graha? Svi kauboji imaju graha.
Što?! -Oderi ga.
Ne dolazi u obzir!
Možda u dobroj staroj Engleskoj jedete zečeve drukčije,
ali ovdje ih oderemo i očistimo.
Idem po drvo za ogrjev. -Da budem iskren,
bio bih mnogo korisniji
u skupljanju drva nego u deranju kože.
Možemo li se ikako zamijeniti?
Ja sam ga ubio, ti ga oderi.
Bože mili.
Primi moje najiskrenije isprike zbog poniženja
koja ćeš pretrpjeti.
Za prste polizati.
"Ševa je u letu,
puž je na trnu. Bog je na nebu.
Svijet je na svojem mjestu." -Prestani čitati iz Biblije.
Da želim slušati o Bogu, otišao bih u crkvu.
Ne mogu zamisliti da često zalazite u crkvu.
Ništa ti ne znaš. Moja me mama, pokoj joj duši,
svake nedjelje vukla u crkvu
da Gospod istjera demone.
Mrzio sam ići, ali kad sad razmislim,
to su mi jedine lijepe uspomene s njom prije bolesti.
Ali imaš pravo.
Dugo nisam bio u crkvi,
ali ne znači da si nisam dobar s Bogom.
On i ja se razumijemo. On me kuži.
Siguran sam da je tako. No tek toliko da znate,
ovo nije Biblija, nego Robert Browning.
Ne želim biti drzak, ali rekao bih da niste osobito obrazovani.
Čovjek ovdje treba naučiti samo pucati ravno
i brojiti novac.
Ne mogu se složiti, g. Dooley.
Praktično znanje o vlastitu zanatu svakako je važno,
ali šira je naobrazba oruđe koje ruši sve zapreke.
Nešto sam se pitao.
Kako to da obrazovan čovjek poput tebe ide u Fortune?
To je ispljuvak Bogu iza nogu.
Da budem iskren, sa zadnjeg sam položaja otpušten
zbog odvratnog postupka prema nadređenom.
Dobio si otkaz kao učitelj? -Nažalost, sram me, ali tako je.
Što si učinio? Pošlatao knjižničarku? -Udario sam ravnatelja.
Opalio si šefa?
Kao da to nisam bio ja, nego kakvo pogansko,
odvratno stvorenje koje me obuzelo.
Ali jao, to sam bio ja. -Zašto si nalemao tipa?
Imao sam veoma bistra učenika.
Čitao je sastavak koji je napisao o mogućnosti
da smo mi ljudi potekli od sićušnih mikroskopskih organizama,
nadahnut Darwinom. -Kime?
Jednim revolucionarnim biologom.
Uglavnom, reče on, Darwin ističe
da se čovjek možda razvio iz jednostaničnih organizama
do trenutačnog stanja.
Na naše čuđenje, ravnatelj je slušao na vratima.
Nismo ni stigli raspraviti o toj temi,
a on je uletio u učionicu i viknuo:
"Kako se usuđuješ bogohuliti pod ovim krovom, bezbožniče?
Bog je jedini čovjekov tvorac."
Zatim je uzeo štap i počeo udarati jadnog Barnabasa.
Tad se u meni probudila zvijer.
Uzeo sam mu štap i u neobuzdanom bijesu
udario jadnika po glavi.
I rekao mu, drhtava glasa:
"Gospodine, da nikad više niste udarili mojeg učenika."
Ti bokca! Bravo, stari.
Bojim se da je pobjeda bila kratka vijeka.
Nakon otkaza, nisam mogao dobiti posao u cijeloj Engleskoj.
Pa sam zaključio da je vrijeme da se odselim u Novi svijet.
Ali moja okaljana reputacija brže od mene je stigla
do svih prestižnijih američkih akademija.
Ispostavilo se da me i ovdje nitko ne želi zaposliti.
Tad sam vidio oglas u "Boston Gazetteu".
"Grad Fortune traži učitelja." Pisao sam im.
Odgovorili su mi da prihvaćaju moju molbu.
Kraj jednog poglavlja, početak drugoga.
Zašto jednostavno ne nađeš neki drugi posao?
Da odustanem od poučavanja? Nikad!
Vidite, g. Dooley, cijeli sam život samo htio biti učitelj.
Gdje i koga ću učiti u rukama je više sile.
Meni poučavanje nije tek posao, nego poziv.
A sudbina me dovela da odgovorim na taj poziv
u sićušnom pograničnom gradu Fortuneu.
Svrha učenja
nije u tome da učenicima utuviš u glavu činjenice i datume,
nego da ih nadahneš.
Da otključaš vrata skrivena duboko u svima nama,
koja nam daju dopuštenje da sanjamo.
Da sanjamo o boljem životu za sebe
i boljoj budućnosti za sve.
Sjetim se svih onih divnih učitelja
koji su utjecali na moj život.
Zauvijek ću im biti zahvalan.
Volio bih da sam im nešto rekao
jer sad znam koliko bi im to značilo.
Najveća nagrada koju jedan učitelj može primiti
spoznaja je da je nekomu promijenio život,
čak i samo jednom djetetu.
Laku noć, dragi prinče.
Ustaj, princezo. Vrijeme da se krene. Ostalo ti je nešto kave.
Najljepša...
Ne gledaj me tako. Dao sam ti deku
samo zato što si cvokotao tako glasno
kao da lupaš kovanicama u čaši.
Inače se ne bih naspavao.
Svejedno hvala.
Da slučajno nemate čaja? -Nije ti dobra? Više za mene!
U redu.
Diži dupe! Danas nas čeka dug put.
Imate li lopatu?
Bože! Doveli ste nas u Fortune dan prije.
Čudesni ste, g. Dooley!
Nije ovo Fortune.
Fortune ne izgleda tako dobro. Ovo je Lobo. A sad sjaši.
Molim lijepo? -Nećeš mi ući u grad na krkače.
Siđi ovdje.
Gdje ću vas naći? -U salunu gđice Lily.
A moje knjige? Hej!
Krasan dan za šetnju. -Ne znam što je tako krasno.
Što? Dobar dan!
Pozdrav, momci. Vaš me kamen pogodio u zatiljak.
Slučajno. -Da.
I pretpostavio sam, no priliči da mi se ispričate.
Kakva prilika? -Što?
Priliči da se ispričate.
Dužnost vam je da se ispričate.
Idemo. -Čekaj malo.
Idete li u školu?
Više ne idemo.
Odbacili ste učenje u tim godinama?
Učitelj je mrtav.
Ubio ga je g. Banks jer mu je sina nazvao idiotom. -Hej!
Dobro da znam da ne govorim djeci da su idioti.
Ful aseva i kraljeva, Chipe.
Poker dvojki.
Prokletstvo!
Kamo se žuriš, mali? Možda budeš više sreće.
Kvragu, Cecile! Ne prikradaj se tako čovjeku.
Još ćeš dobiti metak.
Izgubili ste sat mojeg oca na kartama.
Ne, nego svoj sat, stari.
Usput rečeno, izgovara se Cecil. Pođimo radije.
Oprostite, gospodine.
Zbog tebe sam si zalio košulju. Trebao bi se ispričati.
I jesam, dobri gospodine. -Da, ja sam ga čuo.
A sad ga pusti ako ne želiš i rupu u košulji.
Znaš što kažem kad mi šmrkavac poput tebe prijeti?
Ha?
Hurley, isprati gospodina van.
Što ćete popiti?
Vidi što su šakali dovukli!
Kako si, Dooley? -Nikad bolje, Lil.
Može viski? -Amanda! Osvajač je stigao!
A što ćeš ti, slatkišu?
Neću ništa. Hvala, gospođo.
Dooley!
Ovaj te put dugo nije bilo. Mislila sam da se nećeš vratiti.
Oprosti, dušo. Imao sam posla.
Tko je ovaj stari slatkiš? Tvoj djed?
On? Nije mi djed. -Prijatelj?
A definitivno mi nije prijatelj.
Ustvari, suputnici smo.
Suputnici? Nekako je sladak. Zar ne, Lil?
Svakako. Pogledaj te plave oči.
Gospođo, očaran sam i oduševljen.
Napokon gospodin u ovoj rupi.
Dooley, gdje je hulja i razbojnik poput tebe
našla ovakva šarmantnog gospodina?
Dopustite da se predstavim.
Cecil Caldecott Peachtree III., vama na usluzi, gospođo.
Treba to izgovoriti. Zar ne?
"Izgovoreno ime priznanje je pojedincu kojem pripada.
Onaj koji im znade pravilno izgovoriti ime može me zvati
i ima pravo na moju ljubav i službu." Henry David Thoreau.
Cecil je knjiški moljac.
Cic, daj se jednom opusti. Lil, viski za knjigoljupca. Častim.
G. Dooley, ne pijem alkohol.
Osim povremenog punča od ruma na božićnim zabavama.
Čekajte, g. Dooley.
Nisam vidio našeg ata ispred saluna.
Nisu ga valjda ukrali? -Našeg ata? Pravi je.
Moje su knjige na njemu. Predugo su mi izvan vidika.
Morali bismo krenuti. -Opusti se.
Našem atu mijenjaju potkovu u konjušnici.
Povjerili ste moje ljubljene suputnike,
moja rijetka izdanja, priprostom kovaču?
Kamo vam se žuri?
Ostanite malo i popijte nešto sa mnom.
U privatnosti.
Najljepša hvala, gospođo,
ali nelagodno mi je kad mi knjige nisu na vidiku.
Rekao sam ti da je lud.
Imam gore knjigu ako te to pali, dragi.
Zove se "Kamasutrej". Jesi li čuo za nju?
Kamasutrej? Aha, "Kama Sutra"!
Sa sigurnošću vam mogu reći da tu knjigu nisam pročitao.
Ne, ja samo gledam slike. -Ima slika?
Ne mogu otkopčati gumbe.
Pljuvačnica je za pljuvanje, ne za pišanje! Prljava životinjo!
Idi van!
Kvragu, Lil. -Drugi ću ti ga put pribiti za zid.
Ti i vražji zid!
Žao mi je, dragi.
Što smo ono govorili? A da, počastit ću te pićem.
Dobro, ali umjesto žestokog,
da slučajno nemate šalicu čaja?
Opet ti i čaj!
Dođi. Slušaj. Popij viski.
Nikad nisam pio viski. Cijeloga života.
Onda ti je vrijeme.
Ako želiš vidjeti Fortune, pij!
Dobro, kad si u Rimu...
Či-čin!
Ne piješ ga kao neka fina starica na tabletiću.
Strusiš ga kao muško. Gledaj.
Barmene, još jedan!
Odmah se vraćam.
Ne brini se za knjige.
Kamo vi...
Izvoli. -Za mene?
Moram reći da se privikneš na okus.
Svakako.
Zdravo! -Seksi stvar!
Iz Francuske je. Putovao je šest mjeseci. Sviđa ti se?
Sviđa? Obožavam ga!
Tako mi je drago što ćeš ovaj put ostati. Znaš što bih voljela?
Voljela bih jednog dana otići u Francusku i vidjeti Pariz.
Znam da bi mi se svidio.
Tvoja želja je moja zapovijed.
Moja mala želi u Pariz, moja mala će otići u Pariz.
Baš.
Misliš ozbiljno?
Ozbiljno poput tifusa, dušo. -Dooley, Dooley.
To bi bilo najljepše što je itko ikad učinio za...
Čekaj malo. Odakle ti novac za Pariz?
Jedva imaš za limenku graha. -Prepusti to meni.
Radim na velikim idejama.
Imam nešto za tebe kao dokaz mojih namjera.
Zatvori oči i ispruži ruke.
Dobro, dobro.
Otvori ih.
Što kažeš?
Bože. Dooley, krasan je!
Ovaj je imao puniji okus.
Osjećam li ja to hibiskus?
Sve je iz iste boce, srce.
Jesi li dobro? Možda si previše popio.
Izgledaš kao da bi mogao prileći.
Žesticu!
Zar nitko ne zna reći "molim" u ovoj predpubertetskoj zemlji?
Znam te!
To je Filistejac koji je ukrao sat mojeg oca.
Što to blebećeš, starče? I tko ti je ta Filis?
Naređujem vam, gospodine, da mi ga odmah predate!
Na ovo misliš?
Bio je tvoj?
Lijep je. Prirastao mi je srcu.
Što ako ti ga ne vratim?
Što ćeš onda?
Oprezno.
Dobro.
Dooley, Dooley, siđi.
Tvoj se prijatelj uvalio u probleme. Brzo!
Sranje. Što je sad?
Oprosti, dušo. -U redu je. Sranje.
Dooley, brzo.
Što je vama? Zar ne vidite da je nježan!
Majku ti milu!
Bio si mi zabavan, ali sad me ljutiš!
Osjećaš se dobro kad tučeš starce?
G. Dooley, dopustite da platim gospodinu za čišćenje.
Nasilje nikad nije odgovor. -Tvoj prijatelj možda ima pravo.
Možda ima pravo, ljudi. Što je bilo, bilo je.
I tako se može vratiti izgubljeno.
Katkad je, učo, nasilje jedini odgovor. Jesi vidio?
Svakako jesam.
Bok, šerife.
Da vas počastim pićem?
Ustaj, Dooley. Imaš društvo.
Možete ostati jednu minutu.
Baš znaš uvaliti čovjeka u probleme, stari.
Imam groznu migrenu.
Usput, ako me pamćenje služi,
vi ste inzistirali na tome da ulijem u sebe onaj otrov.
Kako sam mogao znati da ćeš sve izbaciti
kao namješteni poker-automat?
Još jedan živopisan idiom.
Što si rekao? -Riječ glasi "idiom".
Ima simbolično, ne doslovno značenje.
G. Dooley, ako dopuštate,
kanim uzeti svoju imovinu iz vaših bisaga
i naći drugu pratnju do Fortunea.
Hvala što ste me doveli dovde.
Čekaj, čekaj. Ne možeš nikomu vjerovati da će te odvesti u Fortune.
Ovdje je sve puno lopova i odmetnika.
Kad bih nekako izašao, krenuli bismo dalje.
Oslobodi me. -Bože mili! Ne dolazi u obzir.
Hoćeš da te šerif čuje? Slušaj, možeš ti to.
Nikad. Čovjek sam od principa.
A onaj mali o kojem si mi govorio?
Iz knjige. Kako se ono zvao?
Oliver Twixit.
G. Dooley, vjerujem da ste me slušali.
Iznenađujete me. Mislite na Olivera Twista.
Točno. Nisi li rekao da je pobjegao odnekuda?
Da. Mladi gospodar Twist pobjegao je iz mučne radionice.
Težak bijeg.
Bolji bi primjer bio grof Monte Cristo.
To vam je vrhunac zatvorskih romana.
Vidiš? -To je nešto posve drukčije.
Čista fikcija.
U ovom sam zatvoru samo zato što sam te branio.
A da pokažeš malo zahvalnosti i pomogneš mi?
Ne dolazi u obzir.
Začepi!
Bože. -Kvragu, Dooley! Začepi!
Prestani stvarati buku. -Nećete mi pomoći? Zovite liječnika.
Odspavaj i bit će ti bolje.
Isuse Kriste!
To je krv! Idem po liječnika.
G. Dooley.
Je li otišao? -Jest.
Svaka ti čast, učo. Super si se sjetio bobica.
Popušio je foru.
Za to je zaslužan poglavica.
Istina. Hvala, poglavico. Moramo se požuriti.
Ključevi. -Da, ključevi. Donesi ih.
Ondje su.
Ovamo. -Jesi li učinio što sam ti rekao?
Jesam, gospodine.
Dobro. Idemo.
Bože. Ovo me podsjeća na moje osmo ljeto
kad sam pojeo sav mamin džem od šljiva i okrivio Thomasa Wicka.
Nisam priznao, a on je dobio batine.
Oprosti, mama. Oprosti, Tommy.
Penji se na tog konja. Sranje!
Što to radiš, dečko?
Vrati se, gade!
Nemoj da te moram upucati, dečko.
Dooley! -Vratit ću se po tebe, dušo.
Kad budem imao za Pariz.
Čekat ću te, dušo.
Zbogom, gospođo! -Pa-pa, plavooki!
Stani!
Što?! Dooley!
Krenemo li u zoru,
stići ćemo u Fortune taman na nedjeljnu večeru.
Što kažeš na tu uslugu?
Čudesno. Imat ću cijelu noć da se smjestim i organiziram
prije jutarnjeg zvona u 7 h.
Čovjek ste od riječi, g. Dooley. Hvala vam.
Dojadi li ti ikad čitati iste knjige?
Nikad.
Još mi nije jasno
što je tako zabavno kod čitanja.
Upoznaješ nove ideje, širiš znanje.
Osim toga, naobrazba ti otvara čitav svijet novih mogućnosti
u pogledu vlastite budućnosti.
Kladim se da biste uz pristojnu naobrazbu našli divan posao.
Ispravak! Karijeru. -Misliš? Zašto si tako siguran?
Thoreau reče: "Nije važno ono što gledaš, nego ono što vidiš."
Možda gledam zastrašujućeg odmetnika,
ali vidim bistra mladića
pred kojim je svijetla budućnost ako je želi.
Odabrao sam knjigu za vas. Ovo su "Guliverova putovanja".
Govori o pustolovu poput vas,
ali je i britka satira o politici i ljudskoj prirodi.
Dobro. Pročitajte mi je.
Mislim da biste više uživali da je sami pročitate.
Ne želim je čitati. Samo je želim čuti.
Znaš što? Zaboravi. -Pošteno.
G. Dooley... Rabite li često tu stvarčicu?
Svoj revolver? Dovoljno često.
Jeste li ikad njime ustrijelili ljudsko biće?
Šališ se! Ovdje je svatko nekoga ustrijelio.
Vlada zakon džungle.
Divlje životinje ubijaju divlje životinje. Nema druge.
Ako si ne dopuštam previše... Koliko ste ljudi ubili?
Devetnaest. -Bože. Devetnaest?
Da ja tebe nešto naučim, učo. Brži na revolveru dočeka novi dan.
Fascinantno. -Ali nikad nisam ubio ženu.
Ni djecu.
I nikomu nisam pucao u leđa.
Bravo za to! -Hoćeš probati?
Pucati iz pištolja? -Da.
Mislim da ne bih.
Čovječe! Prekobicnuo si se. Trza, ha?
Vidiš? Ništa lakše. Hajde, mekušče. Probaj opet.
Ne, ne, ne, neću više Ne mogu.
Ma daj! Znaš što si ti? Obični stari prdonja.
Molim lijepo? -Tako je. Oronuli stari prdonja.
Uspoređujete me s vjetrom iz utrobe? Što je?
Jer odbijam sudjelovati u vašim blesavim pucačkim običajima?
To je nečuveno, gospodine!
Slušaj, učo. Ovo je divlji zapad.
Moraš znati pucati kako bi preživio.
Ti si mi govorio o Darwinu
i preživljavanju najsposobnijih.
Onaj tko najbrže puca u ovim je krajevima najsposobniji.
Darwin... To je kukavički.
Kažete da sam kukavica? -Ako zavija kao vuk...
Vuk? Kakve veze vuk ima i s čim?
O čemu ti to? -To je metafora.
Ne bi me nazvao kukavicom
da si vidio kako sam se ovim pištoljem
izvlačio iz gabula.
Ne bi vjerovao pola onoga što sam vidio.
Trebali bi pisati knjige o meni.
Ustvari, da čitaš o mojim pustolovinama,
u nekoj vražjoj knjizi, drukčije bi govorio
tko je kukavica.
Rekao bi da je Dooleyjev lik
romantični junak američkog zapada.
Samo sam htio reći
da se sporovi mogu rješavati na civiliziraniji način
nego skrivanjem iza pištolja.
Kaže čovjek koji se nikad nije našao oči u oči s cijevi pištolja.
Ispravak! Gledao sam u vašu cijev
i je li me moj pištolj spasio od vas?
Nije! Imao sam samo riječi.
Molim te! Nikad nisi bio u pravoj opasnosti.
Nikad nisam ubio nenaoružana čovjeka. Čak ni tako iritantnog!
Iako sve više propitkujem tu svoju filozofiju.
G. Dooley, samo hoću reći da oružje nije odgovor...
Krivo! Oružje je jedini odgovor. Nema drugog načina.
Jeste li ikad čuli za izraz "pero je moćnije od mača"?
Nijesam!
Moćnije je i od pištolja.
Nadam se da ćete to shvatiti dok ne bude prekasno.
Doista se nadam. I kaže se "nisam".
Neću ti više govoriti da me ne ispravljaš!
A ti više nećeš dobiti deku. Moja je.
Laku noć onda.
Krasne zvijezde.
Ne miči se. -Zmijo! Lijepa li iznenađenja.
Ne seri.
Što se događa? Koji je to vrag?
Ček', ček'. -Lezi, dečko!
Što je ovo? -Učo, daj jednom začepi.
Dooley, izgleda da smo se opet sreli.
Poznajete ove ljude, g. Dooley? -G. Dooley? Baš smo fini!
Mogu li ga sad ukokati, Zmijo? -Pričekaj malo.
Zmija? Živopisna li nadimka! Premda je malo klišej.
Pod pretpostavkom da vam Zmija nije kršćansko ime, naravno.
Bože, evo ga opet.
Kršćansko? Ti si svećenik? -Nisam, učitelj sam.
Tako se kaže.
Kršćansko je ime ono koje ti daju roditelji.
Prezime mi je Peachtree.. -Prestani.
Ali kršćansko mi je ime Cecil Peachtree.
G. Dooley je Jedidiah. -Njegovo kršćansko ime je Charlie.
Charlie? Točno!
Kužim. Charlie... Udari nogom ovo govno.
Bit će mi zadovoljstvo. -Ne, ne, Charlie.
Ne! -Zmijo, Zmijo. Daj, Zmijo.
Nema potrebe za time, Charlie. -Ispraznite džepove!
Isprazni džepove. Poslušaj ga.
Žao mi je, imam samo rupčić.
Zašto takav stari prdonja jaše s ovom ništarijom?
Zašto su u ovoj zemlji opsjednuti prdenjem?
Govori!
Bio sam na putu za grad Fortune.
Gospodine, molim vas, ne igrajte se "Gulliverom".
Uglavnom, sasvim slučajno
zakasnio sam na zadnji vlak, a ljubazni g. Dooley
pristao me otpratiti u grad Fortune.
Ne dirajte "Gullivera". O, ne! Molim vas!
G. Dooley je ljubazan?
Putuj, dragi Gullivere.
Je li te ljubazni g. Dooley pristao otpratiti u Fortune
prije nego što te opljačkao ili poslije?
Ni jedno ni drugo.
Ali, gospodine, grijeh je spaliti knjigu.
I krađa je. Izgleda da ti i mi imamo nešto zajedničko.
Sve nas je prevario g. Dooley.
Izgleda da vam je ukrao novac i osobne stvari.
Kao što je ukrao našeg konja. -Vašeg konja? G. Dooley!
Vjerovao sam ti.
Prihvatio sam te. Ništa nisi imao.
Jeo si moju hranu, pio moj viski.
Uzeo sam te pod svoje i obučio.
Bio si mi poput sina. I kako si mi uzvratio?
Gdje mi je hvala? Nož u leđa! Gledaj me, kukavico!
"Et tu Brute."
Što?
"Et tu Brute" latinska je faza koju je izgovorio Julije Cezar
kad je prepoznao svojeg prijatelja Bruta
među svojim napadačima. Najlegendarnija izdaja u povijesti.
Možda prepoznajete tu frazu iz Shakespeareove drame.
Znate, "Julije Cezar". Vi ste me podsjetili na nju.
Začepi! -Šuti!
Dobro, zašutjet ću.
Ali ako smijem reći još samo nešto.
Upoznao sam g. Dooleyja prilično dobro
kroz ovo vrijeme.
I smatram da je posve pošten čovjek.
Vjerujem da je, ako vam je ukrao konja,
imao vrlo dobra razloga za to.
A svi znate što je rekao Hipokrat.
Ne zna! Daj začepi!
Naravno da znam. Misliš da sam idiot?
"Teška vremena iziskuju teška sranja."
Ajme! Da, g. Zmijo!
Izvrsno, vrlo dobro. Skoro.
A siguran sam da je g. Dooley bio u veoma teškom škripcu
kad vas je nepromišljeno odlučio lišiti vašeg konja.
Kao jedan učen čovjek drugom...
Imam savršeno rješenje za vašu dilemicu.
Zašto ne biste uzeli svojeg krasnog konja
i sav novac za neprilike i pošli svojim putom?
Kao da ništa nije bilo. -Samo tako?
Samo tako.
To mi zvuči lijepo i civilizirano.
Vidite, g. Dooley, kad su glave hladne...
Ima samo jedan problem. Postupimo li tako,
neću dobiti tu zadovoljštinu da vidim mozak g. Dooleyja
proliven po onom kamenu.
Gledaj i uči, učitelju, jer ti si sljedeći.
Vidimo se brzo, mama. -Ne. O, ne!
Pustite mu knjige na miru! -Ne!
Dooley, iza vas!
G. Dooley... G. Dooley...
O, ne. G. Dooley!
Bože. G. Dooley!
Ne. Bože, oprosti mi. Ja sam kriv za sve. Ispričavam se.
Bože, oprosti mi!
Zgasni, zgasni, kratka svijećo!
Život je samo lutajuća sjena, bijedan glumac,
što se šepiri i uzrujava na pozornici svoj sat,
a zatim se o njemu više ne čuje...
To je bajka koju kazuje mahnitac, puna vike i pomame,
a ne znači ništa.
G. Dooley, Bogu hvala! Živi ste.
Jeste li dobro? -Jesam. Miči se s mene.
Dobro.
Bože! -Pazite...
Ne opterećujte nogu, g. Dooley.
Je li... Je li mrtav?
Čini se da jest. -Provjeri.
G. Dooley, rekao bih da je njegov drug Charlie pobjegao.
Ima rupu u čelu veliku poput velikog zlatnika.
O, ne, ne.
On vam je izgleda dvadeseti.
Moramo se pribrati.
Trebao bih vam pogledati rane.
Bože! Skroz je prošao. Upomoć!
Koga zovete, dovraga?
Morate liječniku, g. Dooley.
Samo zagrij oštricu,
spali rupe i dobro je zamotaj.
Ne mogu vjerovati da je...
Je li stvarno mrtav?
Stara luda budalo. Ti si kriv za sve.
Nisi znao začepiti!
Riješio bih tu situaciju kao i uvijek,
ali ne, ti i tvoje brbljanje i tvoje vražje knjige!
Trebao sam pustiti da izgore.
Ali uvjerio si me da su važne.
Da nema tebe, bio bi još živ.
Samo su htjeli da im vratim konja.
Ispričavam se,
ali čini mi se da su htjeli malo više toga
od samoga konja. Činilo se da g. Zmiju
može zadovoljiti
samo naš rasuti mozak na ovoj stijeni.
Glupost! Ništa ne znaš, starče.
Bio sam u milijun ovakvih škripaca.
Milijun puta se činilo da sam gotov.
I svaki sam se put izvukao a da nikoga nisam ubio.
Bože... G. Dooley, dosad nikoga niste ubili?
Šuti.
Ne trebate se toga sramiti.
Vaši su osjećaji posve normalni.
Nije lako oduzeti život čovjeku.
Silno mi je žao što je moja opsjednutost knjigama
izazvala lančanu reakciju koja je dovela do smrti toga čovjeka.
Zbog toga se iskreno kajem. Ali imali ste pravo.
Okolnosti su bile takve da su iziskivale odlučnu akciju.
Nikad ne bih rekao da sam kadar
pucati u drugo ljudsko biće. A eto.
Izvukao bih nas riječima.
Nemoguće. Ne. Učinili ste jedino što je bilo moguće
da nam spasite život. I hrabro ste se borili.
Riskirali ste svoj život i spasili nam duše.
Nisam mislio da ću se tako osjećati...
Ako ubijem čovjeka.
Iako je živio kao razbojnik,
i iako je to nesumnjivo zaslužio.
Nekako... To što sam ja taj koji ga je ubio...
Nekako nije u redu.
Sve je u redu. To je zato što ste suosjećajni.
Samokritičan. A to je odlika vrijedna divljenja.
Ali imajte na umu, molim vas, da je bila samoobrana.
I sami ste rekli. -Puno toga ja kažem.
Imao si pravo, učo.
Kukavice ubijaju. -Nipošto, g. Dooley.
Bili ste veoma hrabri. Spasili ste nas.
A ljudi će sad čuti ove glasove i ove knjige.
Moći će nadahnuti nove naraštaje.
Tko zna kakve će koristi ova nova zemlja imati od toga.
Zahvaljujući vama. Govorim u ime svih prisutnih:
g. Shakespearea, g. Keatsa, g. Melvillea, sestara Brontë.
Govorim u njihovo ime, a oni vam od srca zahvaljuju!
Gospodin je moj pastir: ni u čem ja ne oskudijevam.
Na vrutke me tihane vodi i krijepi dušu moju.
Pa da mi je i dolinom smrti proći,
zla se ne bojim jer ti si sa mnom.
U Gospodnjem ću domu prebivati. Amen.
Amen.
Čekajte, kamo ste krenuli?
U Fortune. Nego kamo? -U takvu stanju?
Ne, ne, nemoguće. Morate se odmoriti.
Ja ću potražiti pomoć.
Glupost. Obećao sam da ću te dovesti u Fortune
prije jutarnjeg zvona.
To ću i učiniti.
Nisi valjda mislio da ćeš se nakon svega izvući iz našeg dogovora?
Pa... -I uzeti mi novac?
Naravno.
Mislimo li stići na vrijeme bez konja,
morat ćemo hodati cijeli dan i noć. Možeš li to, starče?
Vjerujem da mogu. -Dobro.
Ali da nešto raščistimo.
Nema više priče. Dobro?
Jasno? Ubio sam jednog čovjeka,
pa mi neće biti problem ubiti još jednog.
Razumijem, ali dopustite da barem nosim knjige.
Usporavat ćeš nas.
Vas su pogodili u nogu.
G. Dooley...
Na vrijeme, g. Dooley. Doista ste čovjek od riječi.
Nemam riječi zahvale. Što se tiče našeg sporazuma,
siguran sam da će do večeri
svi relevantni papiri biti potpisani
i moći ću riješiti svoj dug prema vama.
Neću ostati do večeri.
Nisi valjda mislio da ću ostati u ovoj rupi
dolje nego što budem morao?
Valjda nisam. Ali novac, gospodine...
Zacijelo ga neću dobiti do...
Zadrži vražji novac. -Što? G. Dooley?
Veoma ste darežljivi, ali to je nezamislivo.
Ne, dogovor je dogovor. -To je tvoj novac, za novi posao.
Mogu ja bez njega. -Ali što ćete sad?
Nije važno.
Oprostite, ali meni je važno.
Učo, što me prije zaboraviš, tim bolje. Dobro?
Nisi li to već shvatio? Samo stvaram probleme.
Neki se naprosto takvi rode.
G. Dooley, imate zlatno srce. -Ne rabi prepredene riječi
kako bi me uvjerio da nije tako.
Znam što sam, ali ne brini se za mene. Snaći ću se.
Uvijek se snađem.
Barem uzmite ovo. Za put. Molim vas.
Učo...
Ne znam čitati.
Znam.
Pročitat ćete je kad naučite.
Pa...
Hvala.
Idi sad naučiti nešto tu djecu. Daj im budućnost i sve to.
Hvala... G. Dooley.
Prošli smo tjedan govorili o kupnji Louisiane
kad su teritorij Louisiane
Sjedinjene Države kupile od Francuza.
Kad je to bilo?
Zna li tko?
Godine 1803.
Ali danas ćemo govoriti o vremenu kad su dvojica posebnih gospodina
plaćeni da istraže taj novi teritorij.
Zvali su se Meriwether Lewis i William Clark.
Njihova se misija zvala "Ekspedicija Lewisa i Clarka".
Pozdrav, gospođo!
Van! Odlazite! Ovdje nema prosjačenja.
Djeco, skrijte se pod stol.
Oprostite, gospođo, ali ja sam...
Propalica i pijanac.
Ne dam da iskvarite ovu svetu kuću znanja!
Ethane, skoči kroz prozor i brzo dovedi šerifa.
Hoću, gospođo. -Ne, ne, ne.
Neće biti potrebno. Vidite, gospođo...
Ja sam novi školski učitelj. -Ne budite smiješni.
Novi učitelj je g. Cecil... -Peachtree.
Cecil Peachtree, London, Engleska. Vama na usluzi.
Znam da izgledam strašno,
ali bilo je to naporno i neobično putovanje,
a sve kako bih stigao prije zvona.
Ali ja i druge žene iz kulturnog centra
otišle smo pred g. Peachtreeja u petak.
Čekale smo ga na stanici.
Nažalost, zakasnio sam na zadnji vlak
i na kraju pošao slikovitijom rutom.
Ali, slušajte, donio sam nešto svojih stvari.
Malo su spržene po rubovima.
Ali mislim da nisu tako loše.
To ste vi. To ste stvarno vi.
G. Peachtree, ja sam gđica Eloise Maybel.
U ime ženskog školskog odbora,
želim vam dobrodošlicu u grad Fortune.
Djeco, djeco, poželimo toplu dobrodošlicu g. Peachtreeju.
Zdravo, g. Peachtree. -Zdravo svima. Dobro jutro.
Ne mogu vam reći koliko sam sretan što sam stigao u jednom komadu.
Zacijelo ste umorni kao pas.
Da vas smjestimo kako biste sutra mogli početi predavati?
Bože mili, ne. Uvijek se mogu smjestiti.
Ako dopuštate, rado bih se bacio na posao.
Da, u redu. -Hvala.
Skočit ću do pansiona gđe Annie
i počistiti vam
i urediti sobu da vas čeka.
Divno. Hvala, gđice Mabel. -Hvala vama, g. Peachtree.
Počnimo onda.
Prvo bih vam volio govoriti o svojoj najvećoj strasti,
o čitanju.
Knjige nas mogu odvesti bilo kamo,
u bilo koju pustolovinu,
u bilo koje doba. Bilo u prošlost, u sadašnjost ili daleko, daleko...
Jedidiah Dooley... Nazočan.
"Samo obrazovani su slobodni" Epiktet