Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
MUŽ, KTERÝ VIDĚL MEDVĚDA
Toto dílo je smyšlené.
Podobnost se skutečnými osobami a událostmi není překvapivá.
Některé z těchto postav reálně existovaly.
A některé dokonce stále existují!
Ve jménu Otce, Syna i Ducha svatého.
Sbohem, Josephe!
Já jsem měl Josepha moc rád.
V jednom kuse někde padal.
To je můj kamarád. Můj kamarád Grégoire.
Mám ho rád, jen se mu občas stane, že tady je a není.
Je jinde.
Je rybář. Skoro profesionál.
Josephe, už jako malý...
Jsi byl skutečně neskutečně maličký.
Vysnil sis, že budeš žokejem.
Přes hory doly jsi jel.
Osedlal sis psa.
Pak kozu, potom oslíka...
Byl jsi vytrvalý.
A tak sis nakonec ten dětský sen splnil.
Josephe, říkával jsi...
Měl jsi takovou průpovídku...
Říkával jsi:
"Když se vyhoupneš na koně, víš,
že jednou z něj musíš dolů."
Ty ses v sedle nikdy neohřál.
A pak...
A pak v Deauville. Předevčírem...
U třetí překážky jsi jasně vedl!
Ale bez koně, setřásl tě.
Byl jsi na zemi, brzy budeš pod zemí.
Nesmějte se! Ne, prosím o klid.
Tenhle obr je můj táta, Nanosh.
Jeho život jsou auta. A taky vězení.
Má samé velké zákazníky.
Někdy se doma neukáže týdny.
Maminka říká, že hodně pracuje.
Tohle je můj bratr Pope.
Ten se věčně směje, nikdo netuší proč!
Takže raz a dva a tři...
Co jsem říkal? Joseph pořád padá.
Já jsem prý trochu zvláštní.
To řekl tátovi pán ze sociálky,
než se mu spustila krev z nosu.
-Cože to kluk má? -Aspergera!
Ze mě si srandu nikdo dělat nebude, a Asperger teprve ne!
Ani nikdo jinej!
Kolem táty bývá dost lidí, kterým teče z nosu červená.
Promiňte, promiňte...
To je Tintin, chtěl být stíhacím pilotem.
To zvoním já!
Asi mi vyklouznul, když jsem se sehnul.
Jenže neumí číst.
A tak zůstal bez práce. Zařadil se mezi důchodce.
Haló? Kdo volá?
Ať už plavčík, ať už kapitán...
Zvesela odplouval kamsi v dál.
Mnohej uvíz v knajpě ponurý.
Mnohej skončil fakt neblaze.
Za temný noci na špinavý podlaze.
Na Josepha!
Kuráž, námořníci! Země na obzoru!
Flaška na obzoru!
Nad ránem na moře vypluje
Denně až do tmy putuje
Moře vidí tam, moře i tam
Moře je všade kolkolem
Námořník má grif, má grif
Jak by ne, však je námořník.
Co tu děláš?
Poslouchám strom. Mluví se mnou.
Mluví s tebou?
A o čem vypráví?
Má strach.
-Z čeho má strach? -Bojí se, že ho pokácí.
Už ztratil kamaráda, co rostl vedle.
Pojď, půjdeme.
Doprovodím tě, pojď.
Dnes je tvůj den, Ronsarde.
Den vyhání noc.
Tmavá noc bledne...
Ze stínu jas dne plíží se jemně.
Přemýšlela jsem!
Nejsi s to převzít tátův kšeft.
Na to nemáš.
Nebudeš přece do smrti chodit s Grégoirem na ryby?
Slyšíš?
Sejdeme se s náměstkem starosty.
Známe se přes bratrance dozorce z Toulouse.
Ten se kamarádil s tátou, když tam pobýval.
Možná ti sežene práci na radnici.
Umíš si to představit, Micheli?
Ty! A na radnici!
Poslouchej mě, proboha!
-Jo, mami, poslouchám. -Dívej se mi do očí!
A nestrkej si prsty do nosu!
Já si je nestrkám do nosu, mami.
-Sahám na Amorův luk! -Co?
-A to je kdo? -Amor je římský bůh lásky.
Nejčastěji je zobrazován s lukem.
A část obličeje, oblouk horního rtu,
připomíná ten luk.
Prostor mezi ním je nosní žlábek...
Jo, jistě, vím.
Heleď, Micheli! Státní zaměstnanec! Může z tebe být úředník!
Není to krásný?
Máš rád pořádek a čistotu.
Mohl bys pracovat třeba v třídírně odpadu!
Úředník je v závětří! Kdo by to nechtěl?
Ulevilo by se nám.
Já a táta tady nebudeme věčně!
A Grégoire? Ten teprve ne! Není nejmladší.
-Sylvie! -Už jdu!
Micheli? Takovou šanci si nesmíme nechat ujít.
Hej! Slyšíš?
Co jsem říkala?
Můžeš být úředník, není to sen? Máš rád pořádek a čistotu.
Mohl bys pracovat v třídírně odpadu.
Úředník je v závětří.
Kdo by to nechtěl? Já a táta tu nebudeme věčně.
A Grégoire? Ten teprve ne! Není nejmladší.
Už jdu!
Takovou šanci si nesmíme nechat ujít.
Tak co?
Nadobro zničíme ty jejich pitomé ocelové stroje,
co všechno ničí!
Jdeme na věc, brouku!
Co to je?
Je tu někdo?
Ahoj... Ahoj.
Micheli, na radnici dnes nepracujou.
Domluvíme si schůzku. Zítra tam zavoláme?
-Nejdu na radnici. -Kampak jdeš?
-Na ryby. S Grégoirem. -Na ryby?
V obleku?
Jsem v černém.
To znamená, že je mi smutno, ztratil jsem přítele!
Já měl Josepha rád.
Byl legrační. Pořád padal.
Teď už má aspoň po padání!
Ne, nebuď zlá.
Mám černou náladu, mám smutek.
Ale život jde dál.
Není hezký brát smutek na lehkou váhu! Chápeš?
Má pravdu...
Není hezký brát smutek na lehkou váhu.
Vezmi si aspoň holiny!
Co to máš za holiny?
Pozor, ať je nezašpiníš!
Koukni.
Donesl jsem ti knížku.
Malého prince...
To jsi ty.
Grégoire? Umřeš už brzy?
Neplánuju to.
Tak jo.
Kdo je úředník?
Někdo, kým nikdy nebudeš!
Jak to?
Ptáče nepatří do klece.
Co ty, Grégoire? Ty jsi ptáče?
Ano.
Já z té klece vylétl kdysi dávno.
Z jaké klece?
Heleď se, hlídej radši splávek! Berou!
Co když ne, co uděláme?
Co by? Počkáme! Zatracená smůla!
Krucinál!
To se ti povedlo! Gratuluju!
Na rybách se nemluví!
Hluk ryby spolehlivě zažene!
Co se to zamotalo?
Hele, zabrala.
Byl jsi srandovní.
Pořád jsi padal.
A byl jsi maličký.
Až se zdálo, že jsi někde v dálce.
Ale teď jsi vážně někde v dálce.
Mám roštěnec, svíčkovou, bifteky!
Snad tu je někde i pupek.
-Jacquote? -No?
Máme pupek, nebo ne?
-Jasný! -Aha, tak vidíte? Mrkneme se na to.
-Pojď se mnou. -Co se děje?
Krásně se leskne. Libovej kousek!
Ukaž to.
Tak!
-Postav se sem. -Sem?
Jo.
-Takhle, tak. -Jo.
-Pozor! -Jo.
-Připraven? -Hm.
Co ty na to?
Úplně jsem ztratil řeč!
Cože jsi dal Johnnyho k ledu?
Rosie už ho nechce v obýváku.
Žárlí. Chápeš?
Takže vždycky večer...
Co následuje, se nedozvím.
Leze mi s tím Johnnym krkem!
Jacquote! Fofr zpátky!
Chudák Joseph!
Upřímnou soustrast.
-Díky. -Díky, Grégoire.
Byli jsme se na něj podívat.
I tak přeju hezký den.
Jdete taky na ryby?
Ne, máme prácičku. Klient si žádá slušnej ohoz.
-Koupíš mi ten náramek? -Už jeden máš, ne?
Neřád!
-Jedno rosé. -Už letím!
Cože jste dnes všichni v černém?
Máme práci pro nóbl zákazníka.
Nanoshi?
Neměl bys ta auta už nechat být?
-Posíláš mě do penze? -Ne!
Dál dělej do aut...
Jako každý automechanik opravuj auta zákazníkům!
Nikdy, ani jednou jsem nedodal zákazníkovi nepojízdnej křáp!
To je otázka principu.
-Ano, to tě ctí... -Vážně, to tě ctí.
Ale rozhodně by ses vyhnul častým pobytům v base.
To rozhodně!
Tak hlavně, já loch beru jako učiliště.
Jako stáž.
Jsi tam mezi svýma.
Naučíš se různý triky.
Triky? Jaké triky?
Nevím, tak namátkou...
Třeba elektronický vychytávky.
Teď otevřu jakýkoli dvířka za míň než patnáct vteřin!
A to jsem se naučil ve vězení!
To je...
Hele!
Kruci!
Sakra! Já to vymňouk!
Ten auťák patří poldovi!
Ty se tomu směješ, osle?
Jo.
Plán A.
Kravata!
Klobouk.
Kapesník.
-Hotovo? -Hm.
-Dobrý den, pánové. -Dobrý den.
Doklady, prosím.
Jistě. Doklady...
Hned to bude.
Nemáš je u sebe?
Ne, máš je ty, tati.
Víte...
Pohřbíváme synova syna.
To s jedním zamává.
Člověk ztratí hlavu. Jsme z toho celí pryč!
-Byl to malej kluk. -No jo.
MILOVANÉMU SYNOVI
Maličkej Roberto.
Vidíš to?
Děti by neměly umírat.
Souhlasím, neměly.
Poslyšte, upřímnou soustrast.
Díky.
Ale připoutejte se.
Ano, jistě...
No jo!
Bez pásu ani ránu.
Zaseknul se.
Nevadí, tak jeďte.
Hlavu vzhůru.
Hlavně vy se opatrujte...
-Jistě. Díky. -Já děkuju vám.
-Hezký den. -Pěkný den i vám. Sbohem!
Dělej, rychle!
To je Grégoirův strom.
Chodí k němu denně.
Jen o něm nikdy nemluví.
A tak o něm taky mlčím.
Ale vím svoje...
Děti, pozvala jsem vás narychlo,
protože nastala výjimečná situace.
Bérénice?
Christosi?
Jak to přiblížit?
V našich kruzích máme to potěšení
potkat pestrou paletu všelijakých idiotů.
Ale snáším je.
Sbírám je, jako motýly.
Malé, velké.
Staré, tlusté.
Hlupáky šťastné i nešťastné.
Ty, kteří se tím pyšní.
I ty ostýchavé. Jsou nejvzácnější.
V té sbírce je vše, nenudíš se.
A pak jednou naznáš, že jeden exemplář převyšuje cokoli.
Nepřekonatelně.
Blbostí naprostou a neomluvitelnou.
Myslíte tím konkrétní osobu?
Ne, ne. Myslím obecně vás.
Celé vaše konání.
Už v dětství jste oba prokazovali jisté sklony.
Ale tohle? Předčili jste má očekávání!
Poslední účetní uzávěrka společnosti vašeho otce
je oslavou neschopnosti.
Lusknutím prstů jste přivedli k bankrotu prosperující firmu.
Otec ji vybudoval od píky. Smekám před vámi!
Odmítám nést vinu sám!
Kde je tvůj manžel?
Má pracovní pohovor.
Je na dlažbě, švagr a bývalý šéf se s ním rozešel!
Snad nemíří příliš vysoko! Nabil by si hubu!
To říkáš ty? Třikrát jsi prolétl u matury!
To už stačí!
Usoudila jsem, že by bylo záhodno prodat zámeček v Brive.
Tím tu díru zalátáme.
Jo?
Proč ne? Nejezdíme tam.
Kolik asi můžeme dostat?
Já do vás vidím!
Žádná auta. Žádné šperky.
Celý výtěžek prodeje půjde na ozdravení financí společnosti.
Ne těch vašich!
Jenomže...
Na kupní smlouvě musí být podpis vašeho otce.
Takže Christosi, ty se o to postaráš.
A ten podpis z táty vymámíš.
-Já? Proč já? -Byl jsi jeho miláček, ne?
Jak mám tátu najít?
-Patnáct let je pryč. -Rozhodila jsem sítě.
Najala profíky, zpravodajce.
Brzy mi dodají informace.
Dobrou chuť.
Tak pojď, jdeme.
Jak sokoli v let, nevrátí se zpět.
Zbaví se bídy na bedrech.
Palos, Moguer, plavčík, kapitán tají dech.
Opájí se snem o odvážných činech.
Dobývat budou v dolech bájné rudy.
V té zemi září slunce symbol rudý.
S ráhny čerstvý vítr si hraje.
Nadosah tajemné západní kraje.
Večer doufají zítřků hrdinských.
Poblikává modř moří tropických.
Čaruje za nocí přeludy zlaté.
Z přídě bílých karavel...
zrod nových hvězd zří,
z hlubin oceánu k nebi zamíří.
Ta krásná báseň je o nás! Myslíš?
Proč ne, s kapkou fantazie.
Co to bylo?
Mořan zlatý.
Touhle dobou vyskakují z vody.
Hergot!
Vidíš to, co vidím já?
Jo, vidím.
Tak co, hochu?
Momentíček...
Vyser se na to, Mickey!
-Hovořte, prosím. -Díky.
Tak co, hochu? Chtěl bys pracovat na radnici?
Toho si nevšímejte, občas opakuje, co slyší.
Aspoň se ví, že slyšel, na co se ptáte.
Viď, hochu?
Aspoň se ví, že slyšel, na co se ptáte. Viď, hochu?
Počkat, ale...
Takhle opakuje pořád?
Ne! Jen když mluví s někým neznámým.
Ale to je zrada...
Počítal jsem s ním na přepážce.
Výborně! Pro tu práci je jako stvořený!
Ano, jenže pokaždé, když se na něco zeptáte,
zopakuje otázku...
Už vidím frontu těch, co čekají na odpověď.
Pokaždé, když se na něco zeptáte, zopakuje otázku.
Vím, prima, rozumím.
Já to pochopil.
Tak syna pošlu do sběrného dvora.
To je jeho sen!
Uvidíte ten pořádek!
Ještě skleničku, drahý pane náměstku?
Ještě skleničku, drahý...
Ještě skleničku...
Asi už... půjdu.
Ano, protože mám ještě...
Já vám dám, dám vám...
Zkrátka dám vědět. Poroučím se.
Byl to on.
Nevzpomínám si, že by byl násilník.
Kam jdeš, mé drahé dítě?
Nasbírat houby pro babičku.
Ty máš babičku rádo!
A jak! Tuze!
Copak máme houbařskou sezonu?
Už jsem vám říkal, že je občas v oblacích.
Někdy se zdá, že je tady, ale není.
No, teď je rozhodně někde jinde.
Těš se na báseň něžnou z mých úst
Těš se na vášeň, neuloží si půst
Těš se na ráj pozemský, na lásky hájemství
Na květů vodopád, do propasti volný pád
Dám ti klíč ke svým tajemstvím
Dám ti své bytí, své slzy i bohémství
Dám ti místo zbraní žár
Navždycky...
1 500 eur jsme dnes utržili.
Není to parádička?
-Ještě preclíček, Grégoire? -S chutí, Sylvie. Díky.
A co ty, kůzlátko?
Ne, já si nedám.
Podej mi klíč dvanáctku.
-Tu máš. -Sem s tím!
Co Pope? Není tu?
Ne, odjel do Nimes.
-Pracovně? -Ne! Má nástup trestu. Dva měsíce.
Co provedl?
Najel na vyhazovače nočního klubu, odmítl ho pustit dovnitř.
No, to není hezké!
Jasně! To auto bylo jako nový!
Mřížka chladiče v trapu!
Vyhazovač má vyhazovat ty, co jsou uvnitř.
Ne ty venku, krucipísek!
Ale o našeho Popa nemám strach.
-Skleničku rosé, Grégoire? -Dám si.
Znám se s Henrim. Bude pohoda.
S Henrim?
Jo, s Henrim.
Hezkých pár měsíců mě hlídal.
-Jsme kámoši. Už má svůj věk, viď? -No jo.
-Sloužíval v Toulouse. -No jo.
Byl jsi i v Toulouse?
Jo, půl roku. Ale ta basa mi k srdci nepřirostla.
-Vařili blafy! -Chyběla i správná atmosféra.
Známe je! Rádi se rvou.
Jo, rozdávají rány!
Jo! Ještě si zobnete, Grégoire?
-Rád. Díky. -Nejlíp mi bylo v Sete.
Basa je jako hospoda. Záleží na kuchaři!
-Co? -Jo, Sete!
Tři hvězdičky. Nádhera!
Mohl by sepsat průvodce po věznicích.
Fakt, lapák je fajn v tom, že máš partu, rodinu.
Ale co s Michelem? Dělá nám starosti.
Jo, jen čte, blboun!
A uklízí! Uklízí pořád dokola.
Uklízí i to, co je uklizený!
Měl by si hlavně uklidit ten binec v hlavě.
Co to je?
Kytka na stole? Co to znamená?
To ne!
Ne!
Ne, ne! Ne, ne, ne!
Záchod nech! Na záchod nesahat!
-Co děláš? -Ale...
Alkohol! Dezinfikuju.
Kašlu na úklid! Pojď se najíst.
Víš co, Micheli?
Můj čurbes není obyčejný čurbes, má význam.
Líbí se mi, když věci nejsou na svém místě.
Můžou si volně existovat.
Zatímco když mají stálé místo...
Přestaneš je vnímat.
Nevidíš je.
Jsou to zátiší bez života.
Uklizená místnost, to je hřbitov!
Kdežto nepořádek, to je život.
Nezlob se.
Kam jdeš, mé drahé dítě?
Natrhat ostružiny pro babičku.
Ty máš svou babičku rádo!
Ano, moc!
Ale teď není sezona ostružin!
Mám rád, když je mimo.
To se pořád usmívá.
-Dobrý den, pánové! -Nic jsme neudělali!
Proč to říkáš?
-Protože nic neudělal. -No právě!
Kdo tvrdí, že nic neudělal...
-Ten má černé svědomí. -Jo.
Ale on skutečně nic neudělal. Jinak by to řekl.
Neumí lhát.
Fakt? To je teda případ!
Radši zmizte, toulá se tu medvěd z cirkusu.
-Z cirkusu? -Jo, třicet kiláků odtud.
Zahlédli ho v okolí.
A před medvědem je lepší se zdekovat.
Jako před policajtem.
Co to říká, když je nevinnej?
Proč by se bál policajtů?
Sice nic neprovedl, ale bojí se vás.
Protože jeho táta má strach z policie.
Stejně jako jeho dědeček.
Bál se i jeho pradědeček...
Má to v genech.
Když to má holt v genech.
-Co jsou to geny? -Kuš!
Hledá někdo medvěda?
Myslíš, že mi naženeš? Myslíš, že mi naženeš?
Slituj se, medvěde!
Mám tě! Pif! Paf!
Nechci, aby toho méďu zabili.
-Uklidni se, Micheli. -Nechci, aby ho zabili!
Nechci, aby ho zabili.
Micheli, dýchej zhluboka! Neboj se, uklidni se.
-Nechci, aby ho zabili. -Ne, neboj se.
-Víš, víš, víš... -Ne, ne!
Víš, ten hospodský je vystrašená baba.
Sám jsem viděl, jak bere nohy na ramena!
Viděl jsem, jak utíká před...
Jak utíká před...
Viděl jsem, jak utíká před králíkem. Jo!
Nezastavil se a běžel, utíkal...
Ten králík se mu totiž zakousl do lýtka.
Au, au!
Hele, chceš něco vidět? Koukej!
Uvidíš, co umí můj králíček.
Ten hospodský se leknul.
Dostal strach, utíkal, až se za ním prášilo.
A koukej, co bylo dál... Au, vykřiknul hospodský!
Králík umí kousnout.
Prima?
-Je to lepší. -Je to lepší?
-Ale nechci, aby méďu zabili. -Ne, nic se mu nestane.
Nezabijou ho, slibuju.
-Slibuješ? -Slibuju.
Pane hostinský!
Pozor na kousnutí od králíka: přenáší myxomatózu.
Tak pojď! Pojď...
Co to vykládá?
To ví jen on sám, je to fantasta!
Bravo!
Bravo! Bravo! Bravo! Bravo!
Bravo!
-Vždy až k vítězství! -Vždy až k vítězství!
Jak se vede? Příteli Ernesto.
Jak se vede?
A vždy až k vítězství!
Vždy až k vítězství!
Tady.
-Tady je místo srazu. -Ano.
A vždy až k vítězství!
-Vždy až k vítězství! -Jasně.
-Titulky, prosím! -Jistě.
Gregorio, přebereš velení!
Díky, příteli.
A vždy až k vítězství!
A vždy až k vítězství...
Doutník, Gregorio?
Díky.
A vždy až k vítězství!
A vždy až k vítězství...
Je tu někdo?
Je to na draka!
Ale...
Kam se poděly klobásy?
No tohle!
Klidně si ber z lednice, co chceš.
Sýr, med...
Beze všeho!
Ale klobásy?
Klobásy nikdy!
Jo, o frankfurtskou, o toulouskou klobásu bych se ještě podělil!
Proč ne?
Ale o klobásu z Morteau?
To je svatokrádež!
Vzal jsi klobásy z Morteau!
To mě štve! Namíchnul jsi mě!
Víš, jak dlouho se vyrábí klobásky z Morteau?
Výroba je nepředstavitelně složitá.
Člověk je sám, tváří v tvář omráčenému praseti.
Recept je ze 16. století, zlatíčko!
A veškerou chuť...
Tu klobásám dodá uzení.
Jak slovy popsat tu péči.
Až k dokonalému naplnění střívek?
Kdysi se klobásce říkalo...
Kráska z Morteau! Ano...
Takže upřímně...
Neříkej, že jsi snědl ty klobásy sám?
Sám by je snědl snad jen...
Jen medvěd by jich spořádal tolik!
Spořádal je.
Medvěd!
Ten není s to rozeznat frankfurtskou klobásu od té z Morteau!
Netušil jsem, že jsou to klobásy z Morteau!
Ale o to tu nejde, ty mezku!
Medvěd je zkrátka nebezpečný čtyřnožec!
Jediným úderem tlapy by ti urazil hlavu!
A byl bys bradou nahoru.
Nadobro.
Nechci, aby ho chytili.
Medvěd nemá dělat klauna v cirkusu.
Je vidět, že jsi nikdy nebyl v kleci.
Kam jedete?
A vy?
Čím víc lidí je kolem, tím víc si přijdu sám.
Nevím, co říkat, protože...
Ani oni to nevědí.
Dívají se na mě, jako bych spadl z Měsíce.
Ale ty ne.
Ty jsi jako já.
Jen můj kamarád Grégoire mi rozumí.
Protože i on je často jinde.
A v tom se sejdeme.
Už se necítím tak sám.
Smějeme se stejným věcem.
Jiní mě rozpláčou.
Jak se daří medvědovi?
Má se náramně.
Donesl jsem mu zeleninu a ořechy.
Moc si pochutnal.
Donesl jsem mu i rybu.
Ale nejradši má klobásy!
A...
Co ta tvá práce na radnici?
Co ta tvá práce na palici?
Na palici?
V té boudě snad přece nebydlí?
To nemůže být on.
Grégoire?
Ale jo, je to on!
Co blbnou?
Ta polívka z úhoře! Paráda!
Co dům dal, známe to.
Co ti dva dělají? Hledí si do očí?
-Grégoire? -No?
Víš, až umřeš.
Když mi uděláš tu radost, a bude to tady.
Zařídím všecko, jako bych to udělal pro Johnnyho.
-Mši. Muziku. Průvod. -Jo.
Celá obec si zapláče při Johnnyho hitu Que je t'aime .
Protože lidi tě mají rádi.
Na obědě si hosti pochutnají.
Připravím jehněčí plátky, jak je máš rád.
S bílýma fazolkama.
Budeš spokojenej, to si buď jistej.
Na to si vsaď!
Víš, Jacquote, děkuju ti, ale nijak nespěchám.
Ne, ne, ne! Počkej!
Však to je jasný, to jsem jen tak plácnul.
-Pojď sem. -Jo.
Jsi velkej dobrák!
No jo. Ahoj, sbohem!
Tak zejtra!
-Ano. -Měj se, ahoj!
To je úleva!
Zlej sen!
Kdo tě posílá?
Máti.
No jo, vždycky byla sentimentální.
Běž dál.
Jen se posaď.
Právě jsem tu měl pár přátel.
Nestihl jsem ještě uklidit.
Kapku růžového?
Uvidíš...
Je místní, velice dobré.
Aby mělo správnou teplotu!
Jak tady můžeš žít?
Vybudoval jsi impérium!
Byl jsi vizionář!
Nikoho nenapadlo vsadit na vlnu tropického dřeva z Amazonie!
Znal ses se světovou elitou!
A teď pluju na vlnách za domem.
A znám se s řezníkem Jacquotem.
S řezníkem Jacquotem?
S řezníkem Jacquotem...
Na tebe!
Co ve firmě?
Bída.
Máti ani slušně nevyžije.
Až tak je to zlé?
Firma přece vzkvétala.
Víš, Jean-Victor byl rozmařilý, zavlekl nás nad propast.
Jako generální ředitel jsem mu radil, nedal si říct.
Právě proto jsem...
Tohle je Michel.
Můj přítel.
Taky řezník?
Vidíš? Neopakoval jsem to.
Dlouho jsem se s ním neviděl, můj syn, Christos.
Tohle jsem přece jen zopakoval.
Nevadí, můj hochu.
No jo.
Poslyšte, já přijel zdaleka tady za otcem...
Můj otec,
hrdina, úsměv na rtu.
S ním husar, drželi vartu.
Chrabrý byl, rovný jak kmen,
na oři do bitvy jel.
Micheli, buď tak hodný, prosím tě.
Nech nás chvíli.
-Tak jo. -Děkuju ti.
Po takové cestě ti asi vyhládlo!
Zbyla polévka z úhoře.
Je z předvčerejška. Řekneš, jak ti chutná!
Tady je, přivoň.
Taťka je deštník,
za nocí konejší jako větřík.
Je sluníčko,
radostí poskočí srdíčko.
Ten tvůj syn je ale zvláštní.
Tady je...
Tady je táta.
Nevysvětlil jsem ten svůj útěk. Je to prosté.
Jsem ničemnej chlap.
Ale pozor, i vy máte své zásluhy.
Máma podstatné, známe její nároky!
Jak si ji udržet? Musel jsem získat bohatství.
A...
Já byl cvok, nechal jsem kácet lesy.
Pustošit planetu.
Vy jste mi nic neusnadnili, ty a tvá sestra.
Chceš nového poršáka? Hop, o jeden les je míň.
Drobný šperk z dílny Bulgari? Jistě! Další les srovnám se zemí!
Stal jsem se vládcem lesa.
Vládcem lesa a korunovaným blbcem.
A tak jsem odešel, nedalo se nic dělat.
Žil jsem mezi stromy.
A od stromů jsem se naučil pokoře.
A ještě něco.
Znám strom, který oplakává konec svého druha.
Mně podobný lotr toho druha porazil.
Jestli přijedeš...
Až mě zase navštívíš,
zavedu tě k němu.
Nikdy nevíš.
Vydej nám toho negra! Je to náš otrok!
Ne.
Ne, jo?
Ty jsi ale směšný!
-Co? -Převlékni se.
Už jdu...
Troubo!
A hopla!
-Co máš dnes za úlovek? -Ani mi nemluv.
Pamatujete toho okouna, co jsem koupil, teda ulovil...
Prosím.
-Byl takhle velkej! -Spíš takhle, ne?
Kdepak! Měl takovou míru.
Byl takovej!
Změřil jsem ho vlastním metrem.
Tím metrem, co bereš na koulenou?
-Co proti němu máte? -Co? Měří, jak se mu zachce.
-Mně přijde jako z gumy! -Jo.
Koule soupeřů se ne a ne sunout blíž!
Kdežto ty tvoje naopak.
Ty jdeš jako na zavolanou!
Pamatuješ toho okouna, co jsem ulovil?
-Jo. -Podle těch vtipálků byl takovej!
Jo, nějak tak měl. Proč?
-Vidíš? -To je nesmysl!
Takovej nebyl! Byl takovej!
Podle něj byl takovej!
Ne, netvrdím, že byl takovej!
Povídám, že byl takovej.
To je sranda, ty měříš divně! Jako ten tvůj metr!
Co se stalo? Micheli, co je?
-Co se stalo? -Policajti se blíží k jeskyni.
Určitě ho najdou, ublíží mu.
Pomůžeme mu!
Neublíží mu, uklidni se.
Brzo se setmí, ukončí pátrání.
-Klid, schováme ho! -Pojď už, Grégoire.
-Pospěš si. -Jo, běžím.
-Dělej! -Vždyť jo!
Běžím, ale není mi dvacet.
Nepřihořívá.
-Tintine! -Haló, Rodgere!
Nevidíš někde policajty?
Příjem, rozumím!
Jsou tam!
Prima, cesta je volná.
Omrknu to!
Pojď, jen pojď.
Vidíš je? Jako bludné ovce.
Krásný den, co? Na procházce?
Ten váš méďa teď nejspíš zařezává. Spí zrovna jako dudek!
Dudek?
Jistě! Oba spí tvrdě. Až do jara.
-Ale vždyť je jaro! -No jo!
Tak proto jsem jednoho viděl!
-Medvěda? -Ne, dudka.
Dejte pokoj s dudkem! Hledáme méďu.
-Jo, méďu. -Nechte ho, je hodnej.
Viděl jsi toho méďu?
-Ne. -Neposlouchejte ho.
Zrovna včera zahlédl na vinicích dva slony!
Dva?
Kde jsi viděl toho méďu, chlapečku?
-V jeskyni. -V jeskyni?
-A kde je ta jeskyně? -Je...
Je u moře, pod skálou.
Žral klobásu.
-Klobásu? -Z Morteau.
Co?
Taky je miluju!
Víš, jak dlouho se vyrábí klobásy z Morteau?
Výroba je nepředstavitelně složitá.
Člověk je sám, tváří v tvář omráčenému praseti.
Recept je ze 16. století. Chuť jim dodá uzení.
Jak popsat tu péči až k dokonalému naplnění střívek, zlatíčko?
Zlatíčko?
Ano! Má paměť jako slon!
Jdeme!
No jo.
Zase ty geny!
Kuš!
Tak pojď!
-Policie! Ani hnout! -Stůjte!
-Ani hnout! -Stůjte!
Seberte je!
Policie! Ruce nad hlavu!
To je ono! Pozatýkejte nás!
Potlačte veškerou svobodu!
Všechno zamřížujte!
Zvířata do klecí! Ven je vypustíme,
jen aby panáčkovala za práskání biče lidských ubožáků!
Cirkus života je tady!
Podívejte se na sebe! Jen se podívejte!
Hrajete hru darebáků, co vás zavírají do klece!
Do klece kasáren, do autobusů s mřížemi.
Do bytů na sídlišti, kanceláří, i do klecí vaší mysli!
-Jasan! -Mopslíci na vodítku.
V hezké uniformě, v hezké čepici.
K tomu hezký obušek na mlácení lumpů.
Večer hurá domů, jako hodní mazlíci. Za porcí žvance.
Probuďte se, do háje!
Tohle není život!
Není!
Sbalte je!
Hlavně klid!
-A vy přiveďte méďu! -Jo!
Méďa tady někde byl.
Už skrýš opustil.
Méďa někam odešel.
Kdo ví, kam asi šel...
Méďa tady někde byl.
Už skrýš opustil.
Méďa někam odešel.
Kdo ví, kam asi šel...
Dost! To stačí!
-Jak je, Thierry? -Dobrý. Co ty tady?
-Juliene! -Ahoj!
-Žena porodila? -Ne, ale už brzo.
Tak jsi zpátky?
Čerstvě vymalovali.
Tak co?
Po medvědovi se slehla zem.
Je pryč.
Pusťte je.
Tyhle ne. Tamty!
Vy je jen tak pustíte?
Po tom všem, co o nás říkali? Šéfe? Jak to?
Geny se ošálit nedají.
Tintine! Viděl jsi medvěda?
Před pěti minutama!
Je tam! Na vršku Goulotte!
Dobře! Jedeme tam!
Jo! Pojď, neboj se.
Prima.
Gratuluju, synáčku! Zachránil jsi ho před mřížema!
Co blázníš?
Větřím policejní zátaras!
Já si ničeho nevšimnul.
Ne, ale já to cítím, jsem vycvičenej!
Co ti vadí?
No...
Ta dodávka...
Co je s dodávkou?
On tu dodávku...
Zase ji ukradl.
Pěknou procházku přeju.
-Dobrý den. -Dobrý.
Mějte se.
-Pěknej den. -Pěknej den.
Jako malovanej!
Jsem unavenej, ale šťastnej!
Tu máš!
Vypadnul z dodávky.
To mi řekni, co všechno vypadne z auťáků!
-Díky, příteli! -Není zač.
Měj se!
Tak nějak to píše autor bible.
Zapomněl jsem jeho jméno.
"Prach jsme."
"A v prach se obrátíme."
Dá se říct, že v tom ohledu Grégoire všecky převezl. Jo!
Nezbyl z něj ani ten prach.
Nejchudší z chudých.
Nejpokornější z pokorných.
Kde se vzal, tu se vzal, najednou byl tady.
Přišel zřejmě z kraje, odkud ho vyhnal hlad.
A taky žízeň.
Žil ve skromným příbytku.
Ale jeho dveře byly všem
v jednom kuse otevřený.
A já... Vidím ho pořád před očima...
MILOVANÉMU TATÍNKOVI
Je to asi poprvé, co někdo kouká na vlastní pohřeb.
Vím sice, že jsem neumřel.
Ale zvláštní pocit to je!
Nedívej se na mě vyčítavě.
Napadlo mě to, když jsem uviděl ty čistící prostředky.
Tomu jsem neodolal.
Musel jsem uklidit.
Víš, můj chlapče, jinak nastane neblahá věc.
Pro stromy potom nevidíš les.
To nedává smysl.
Mně to smysl dává.
Ale já to nechápu.
Minulost tě vždycky dožene.
Je načase postavit se jí čelem.
Víš co?
Minulosti se nemůžeš podívat do očí, když se k ní obracíš zády.
Na to nezapomeň!
To je další nesmysl!
-Dává to smysl. -Co to znamená?
Je to takhle... Na to přijdeš brzo sám.
Já se chci podívat do očí Amazonii.
Vyléčit ji nedokážu, na to je pozdě.
Ale aspoň se omluvím.
Měj se.
-Ahoj. -Uvidíme se, Grégoire?
Jo, to přece víš.
Kam jdeš, mé drahé dítě?
Co je ti po tom, dědku pitomá?
Ahoj!
Ukliď to někam.
Takovej úklid si dám říct!
Pojď, kopneme do sebe na kuráž panáka.
Jdem krást auta?
Ne.
S tím je šlus.
Co říkáš, kluku? Jdeme?
Ticho!
České titulky Irena Novotná Iyuno 2026