Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
ČOVJEK KOJI JE VIDIO MEDVJEDA
"Ova je priča izmišljena. Sličnost sa stvarnim osobama nije čudna,
jer su neke od njih zaista i postojale. A neke još uvijek postoje."
U ime Oca i Sina i Duha Svetoga...
Zbogom, Josephe!
"Ja sam baš volio Josepha
Stalno je padao.
Ovo je moj prijatelj, baš moj, Grégoire.
Drag mi je, ali katkada je duhom odsutan.
On je ribar. Poluprofesionalni."
Josephe, još kad si bio mali
bio si vrlo malen.
Tvoje je sam bio postati džokejem. Na sve si naskakivao.
Prvo na psa,
zatim na kozu pa na magarca.
Budući da si bio uporan,
na kraju si taj san i ostvario.
Josephe, uvijek si nam govorio...
Uvijek si nam govorio...
Uvijek si govorio:
"Kad konja zajašeš, znaš da ćeš kad-tad i sjašiti."
To bi u tvom slučaju vrlo brzo uslijedilo.
A zatim...
Prekjučer u Deauvilleu.
Na trećoj si preponi bio u debelom vodstvu.
Ali, bez konja. Odbio je skočiti.
Vodeni je rov bio predubok pa si se utopio.
Molim vas!
"Ovaj je div moj otac, Nanosh.
Njegov su interes automobili. I zatvori.
To su mu važni klijenti.
Katkad ga tjednima nema.
Mama kaže da on puno radi.
A ovo je moj brat Pope.
Stalno se cereka. Tko će ga znati zašto.
Jedan, dva...
Kao što rekoh, Joseph stalno pada.
Za mene kažu da sam neobičan.
Tako su socijalni radnici rekli mojem ocu,
prije krvarenja iz nosa."
Asparagus?! -Asperger!
Ma evo njemu asparagus u nos!
Što ta budala zna?
"Tata je odgovoran za mnoge krvave nosove."
Ispričavam se...
"Tintin je htio biti ratni pilot."
To je moj!
Valjda je upao kad sam se nagnuo.
"Ali nije znao čitati.
I tako je postao nezaposlen. Čeka mirovinu."
Halo? Tko je to?
Koliki kapetani, koliki mornari
plove prema dalekim obalama?
Koliki će ovoj gostionici život dati?
Koliki su tragičnoj sudbi podlegli,
u crnoj noći pod ovaj šank zalegli?
Za Josepha!
Samo hrabro! Obala je blizu!
I njezini podrumi!
Kad mornaru dođe sila,
ma gdje mu obala bila,
mora se olakšati, i čvrsto se držati
da ga ne bi plima potopila!
Drži se za užad, mornaru,
ako želiš opet kopna vidjeti!
Što ti to radiš?
Slušam stablo. Nešto mi govori.
Govori ti?
A o čemu?
Kaže da ga je strah.
Čega ga je strah? -Da će ga posjeći. Kao njegova prijatelja.
Hajde,
odvest ću te kući.
Danas je tvoj dan, Ronsarde.
Dan potisne noć,
a noć, tamna,
potiskuje dan koji blistavu sjenu nosi.
Razmislila sam!
Ti ne možeš preuzeti očev posao.
Jednostavno nisi za to.
A ne možeš ni dovijeka biti Grégoireov šegrt.
Čuješ li ti mene?
Došla sam do dogradonačelnika.
Preko rođaka čuvara iz Toulousea
koji je poznavao tvojeg oca.
Možda ti nađe posao!
Zamisli, Michele! Ti, u gradskoj upravi!
Ma poslušaj me!
Slušam, mama.
Gledaj me dok ti govorim!
I prestani kopati nos! -Nije to nos, mama.
To je Kupidov luk.
Tko je sad taj?
Rimski bog ljubavi.
Prikazuju ga s lukom i strijelom.
Zakrivljenost gornje usne na licu nalikuje na njegov luk.
Vrhovima dodiruje usneni žlijeb.
Jasno.
Nego, Michele, mogao bi postati državni službenik! Nije li to divno?
Ti voliš urednost i čistoću.
Zamisli da radiš u Gradskoj čistoći!
To je posao do mirovine. San snova!
A i mi bismo bili mirni.
Tata i ja nećemo zauvijek biti tu.
A kamoli Grégoire! Taj nije u cvijetu mladosti.
Sylvie! -Evo me!
Michele, iskoristi tu priliku!
Čuješ li me?
Što sam sad rekla?
Državna služba, voliš čistoću, gradska čistoća.
San snova.
Nećemo zauvijek biti tu.
Nije Grégoire u cvijetu mladosti.
Evo me!
Iskoristi tu priliku!
Što ćemo?
Uništit ćemo im sve te glupe čelične strojeve!
Pokret!
Što je sad?
Anakine!
Ima li koga?
Dobro jutro.
Danas ne rade.
Sutra ćemo ih nazvati.
Ne idem u gradsku upravu. -Nego gdje?
U ribe s Grégoireom. -U ribe?
U odijelu?
Crna odjeća pokazuje žalost za prijateljem.
Joseph mi je bio jako drag. Bio je smiješan. Stalno je padao.
Pa, sad više neće padati.
Nije u tome stvar.
Crna odjeća pokazuje tamu u srcu.
Ali život ide dalje.
Nemoj mučiti nekoga tko je u koroti.
Ima pravo.
Ne muči čovjeka u koroti!
Uzmi onda barem čizme!
Imaš čizme?
Nemoj ih uprljati.
Vidi!
Donio sam ti knjigu.
"Mali princ".
To si ti.
Grégoire, hoćeš li ti uskoro umrijeti?
Nije mi u planu.
Dobro onda.
A što je to državni službenik?
Nešto što ti nikad nećeš biti.
Zašto?
Zato što ptici nije mjesto u kavezu.
A jesi li ti ptica?
Jesam.
Ja sam iz svog kaveza davno otišao.
Iz kojeg kaveza?
Čuj, pazi ti na svoj plovak! Ribe grizu.
A što ako ne grizu?
Onda čekaj dok ne počnu!
Dovraga!
Jako lijepo!
Na pecanju se ne brblja!
Buka rastjera ribu!
A tek ovo...
Gle, zagrizla je!
Baš si bio smiješan!
Stalno si padao.
I bio si malen.
Djelovao si kao da si još daleko.
A sada zaista i jesi daleko.
Imam "ribeye", ramstek, biftek,
"bazanette" odrezak...
Jacquot! Je li ovo "bazanette"?
Nego što! -Tako sam i mislila.
Dođite! -Što je?
Pogledajte kako je ružičast!
Daj!
Stani tu!
Evo, tu.
Pazi sad!
Može?
Onda?
Ostao sam bez teksta.
Zašto si sve to ovdje strpao?
Rosie ne želi to u dnevnom boravku.
Ljubomorna je.
I zato, uvečer...
Neću čuti kraj.
Dosta mi je tog Johnnyja!
Jacquot, vraćaj se ovamo!
Jadan Joseph.
Moja duboka sućut.
Hvala, Grégoire. -Bili smo kod njega.
Ipak, ugodan vam dan.
I vi idete u ribolov?
Uredili smo se za važnu isporuku.
Kupi mi narukvicu! -Već jednu imaš.
Svinja!
Jedan "rosé". -Stiže!
Zašto ste danas svi u crnini?
Imam važnu isporuku.
Nanosh,
moraš malo usporiti.
Zar da odem u mirovinu? -Ne.
Samo nemoj aute prodavati nego ih popravljaj!
U životu nisam prodao ukradeni auto u lošem stanju.
To je stvar principa.
Ma to je dobro. -I jest!
Tako ne bi svako malo išao u zatvor.
To dobro kažeš.
Meni ti je zatvor kao edukacija.
Učenje.
Okupimo se, razmjenjujemo savjete...
Savjete?
Kakve to?
Ne znam, recimo...
Ovi pametni ključevi.
Danas svaki auto otključaš u 15 sekundi.
To sam u zatvoru naučio.
Zamisli!
Sranje!
Kakve budale!
Digli smo policijski auto!
Tebi je to smiješno?
Dobro.
Plan A.
Kravate.
Šeširi.
Rupčići.
Idemo?
Dobar dan, gospodo!
Osobnu i prometnu. -Naravno, odmah.
Jesu li kod tebe?
Kod tebe su, tata.
Idemo na pogreb njegova sina.
U takvim situacijama...
Čovjek se malo pogubi...
Bio je tako mlad!
"Voljenom sinu"
Mali Roberto!
Zamisli!
Premlad je otišao.
U redu... Naše saučešće.
Ali...
Vežite se! -Da, naravno.
Pojas je važan.
Zapeo je.
Nema veze. Idite!
I sretno!
Sretno i vama!
Hvala. -Hvala vama.
Doviđenja. -I vama!
Požuri se!
"Njegovo stablo.
Posjećuje ga svakoga dana.
Ali nikad o njemu ne govori.
Pa ga ni ja ne spominjem.
Ali znam."
Djeco, hitno sam vas pozvala zato što se radi o iznimnoj situaciji.
Bérénice,
Christos...
Kako da to kažem...
Ljepota je naše klase bogata ponuda idiota.
Tako ih je lakše podnijeti.
Skupljam ih kao leptire.
Malene, velike...
Stare, debele...
Vesele idiote i tužne.
Ponosne.
One koje je sram. Ti su rjeđi.
Svega ima. Nikad nije dosadno.
No, jednoga se dana čovjek nađe pred onim najvećim,
nenadmašnim
Potpuna, neoprostiva glupost.
Mislite na nekoga konkretno? -Ne, mislim na vas.
Na vaš kompletan opus.
Već ste kao mali pokazivali taj dar,
no sad ste nadmašili moja očekivanja.
Zadnja je revizija tvrtke vašeg oca bila neviđen uspjeh.
U rekordnom ste roku uništili uspješnu tvrtku koju je cijeloga života gradio.
Svaka čast! -Nisam samo ja kriv.
Gdje je tvoj muž? -Na razgovoru za posao.
Izgubio je posao zbog šogora direktora.
Samo neka smanji očekivanja.
Ti ni gimnaziju nisi završio. -Dosta!
Razmislila sam. Prodat ćemo dvorac Brive da spasimo stvar.
Je li?
Zašto ne? Nikad onamo ne odlazimo.
Koliko za njega možemo dobiti?
Nevjerojatni ste!
Ništa od automobila ni od nakita!
Tom prodajom spašavamo tvrtku, a ne vas!
Jedino...
Treba nam još potpis vašeg oca.
Christose, ti imaš zadatak od njega izvući taj potpis.
Zašto ja? -Tebe najviše voli.
A kako da ga nađem?
Već ga 15 godina nema. -Angažirala sam tajnu službu.
Uskoro će nam se javiti.
Dobar vam tek.
Dobro, hajdemo!
Poput sokola u slobodnom letu,
što svoje muke na krilima nose,
iz Palosa isploviše mornari, kapetani,
obuzeti snom o junaštvu i sili.
Krenuše naći tu rudu iz priča,
što u njedrima Cipanga zrije,
dok im vjetar nadimlje jedra
prema neotkrivenim zemljama.
Svaka večer uzbuđenje nagovještava,
tropsko plavetnilo mora mami,
kroz san im svjetluca zlatni sjaj.
S bijeloga pramca gledaju
kako na stranomu nebu rastu
iz dubina oceana nove zvijezde.
Lijepa pjesma! To smo mi.
Možda.
Uz malo mašte.
Što je to bilo?
Orada.
To je doba dana.
Budalo!
Vidiš li ti isto što i ja? -Vidim.
Dakle, sinko...
Samo tren.
Dosta, dragi!
Izvolite, nastavite.
Sinko, bi li htio raditi u gradskoj upravi?
On vam često tako ponavlja.
Tako bar znamo da je shvatio pitanje. Zar ne, sinko?
Bar znamo da je shvatio. Ha, sinko?
Čekajte... Stalno to radi?
Ne! Samo s nepoznatima.
To je nezgodno. Htio sam ga staviti na recepciju.
On je vrlo receptivan!
Da, ali ako ponavlja svako pitanje koje čuje,
to će onda potrajati.
Ako ponavlja svako pitanje...
Dobro, shvatio sam!
U redu, onda ću ga staviti... u gradsku čistoću.
To je njegov san!
Sve će biti čisto!
Još jednu, donačelniče?
Još jednu...
Moram sad...
Imam...
Već ću vam...
Javit ću vam...
Da, to je on.
Ne sjećam se da je bio tako agresivan.
Gdje si krenula, dijete drago?
Idem brati gljive za baku.
Voliš svoju baku?
Da, svoju bakicu.
Ali nije sezona gljiva!
"Spomenuo sam da se zna izgubiti.
Prisutan je, ali zapravo nije.
Sada, znajte, nije prisutan."
"Obećavam ti okus soli na usnama.
Milovanja nježna kao med.
Obećavam ti krevet ovjenčan nebesima,
cvijeće i čipku za divne noći ljubavne."
Danas smo zaradili 1500 eura!
Super, ha?
Još štapića, Grégoire? -Hvala, Sylvie.
A ti, zlato?
Ja neću.
Dodaj mi dvanaesticu!
Evo.
Pope nije ovdje?
Ne. Otišao je u Nîmes.
Poslom? -Ne, zatvorom. Dva mjeseca.
Što je skrivio?
Pregazio izbacivača koji mu nije dao ući.
Gadno. -Jako. Gotovo nov auto! -Cijeli branik treba mijenjati!
Izbacivač bi trebao izbacivati iznutra, a ne vani!
Bit će Popeu dobro.
Još jedan "rosé"? -Može.
Bit će dobro. Ja poznajem Henrija.
Henrija?
On je bio moj čuvar. Sad smo frendovi. Ali starimo.
U Toulouseu.
Bio si u Toulouseu? -Šest mjeseci. Nije mi se svidjelo.
Koma klopa. -Loša vibra, kaže.
A znaš njega. Ako nema galame...
Još jedan sendvičak? -Hvala.
Najbolje mi je bilo u Sèteu.
U zatvoru ti, kao i u restoranu, sve ovisi o kuharu.
Što? -Joj, Sète! Tri zvjezdice!
To je bilo krasno! -Gurmanska ponuda!
Lijepo je kad je obitelj na okupu.
Osim Michela. On nas brine.
Samo čita te svoje knjige.
I posprema. Non-stop. I više puta!
Neka pospremi taj kaos u svojoj glavi!
Što je ovo?
A, ne!
A, ne! To nećeš!
Što to radiš?
Dezinficiram.
Ma pusti to! Dođi jesti!
Znaš, kod mene vlada besprijekoran nered.
Ja volim kad je sve razbacano.
Tako stvari mogu živjeti.
Kad je sve pospremljeno, stvari više ne primjećujemo.
Ne vidimo ih.
To je onda mrtva priroda.
Za mene je uredna soba poput groblja.
Život je nered!
Oprosti.
Gdje si krenula, dijete moje?
Berem kupine za svoju baku.
Voliš baku?
Jako.
Ali sad nije sezona kupina!
"Sviđa mi se kad je odsutan.
Tada se stalno smiješi."
Dobro jutro. -Ništa nismo skrivili!
Zašto to kažeš? -Zato što nije ništa skrivio. -Aha!
Kad netko to kaže, taj je sigurno nešto skrivio.
Ali istina je. Da je nešto skrivio, on bi rekao. Ne zna lagati.
Taj je poseban slučaj!
Vratite se kući. Medvjed je pobjegao iz cirkusa.
Kakvih 30 km odavde. Sad je došao do nas.
A kad naiđeš na medvjeda, briši!
Kao i kad naiđeš na policajca.
Zašto se boji, ako nije ništa skrivio?
On se boji, iako nije kriv.
I otac mu se boji policije, i djed...
I pradjed se bojao.
To im je genetski.
Pa dobro, ako je genetski...
Što to znači genetski? -Tiho!
Ima li ovdje medvjeda?
Ne bojim te se!
Nemoj, medo!
Bježi! Bum!
Ne daj im da ubiju medvjeda! -Smiri se!
Diši. Smiri se.
Ne daj im!
Ma znaš...
Taj ti je gostioničar kukavica.
Jednom sam ga vidio kako bježi... bježi od...
bježi od...
Bježao je od zeca!
Kao od đavla!
A zeko ga je grickao za noge!
Gle, sad ću ti pokazati kako zeko ide...
A gostioničar se prepao!
I trčao je i trčao...
A onda...
Zeko ga je ugrizao!
Jesi li dobro?
Bolje sam. -Jesi?
Ali ne daj im da ubiju medvjeda!
Neće.
Kažem ti.
Obećavaš? -Obećavam.
Gospodine!
Pazite, ako vas ugrize zec može vam prenijeti miksomatozu.
O čemu on to?
Tko će ga znati. Ima vizije.
"Zauvijek do konačne pobjede!
Zauvijek do konačne pobjede!
(isto)
(opet isto)
Titlove, molim!
Gregorio, sad ti zapovijedaš!"
Gdje su svi?
"Pravo sranje!"
A gdje su drugi?
Ma što je ovo?
Kradeš mi iz hladnjaka? Dobro. Sir, med... U redu.
Ali kobasice...
To ne smiješ!
Ako su hrenovke ili svježe,
to još može.
Ali dimljene!
To je svetogrđe.
To su bile kobasice iz Morteaua!
E, to me baš ljuti!
Znaš li ti koliko traje ta izrada?
To je nepojmljivo složen posao!
Čovjek, sam, pred tek zaklanom svinjom!
To je recept iz 15. stoljeća, dječače moj!
A sav onaj okus
dolazi od dima.
Ne može se ni opisati ta preciznost savršenog punjenja, dječače!
Nekoć su je zvali Ljepoticom iz Morteaua.
Tako da, stvarno...
Nisi ih valjda sve sam smazao?
Toliko bi mogao pojesti samo kakav medvjed, što ja znam.
I jest.
Medvjed?
Medvjed! Taj ne zna razliku između nje i hrenovke!
Nisam znao da su iz Morteaua.
Nije u tome stvar! Medvjed je opasan plantigrad!
Može ti jednom šapom skinuti glavu!
Srezao bi te kao kobasicu.
Kužiš?
Ne želim da ga uhvate. Medvjed nije za cirkus.
Vidi se da ti nikad nisi bio u kavezu.
Gdje ste krenuli?
Gdje ste vi krenuli?
Što sam više među ljudima, to sam osamljeniji.
Ne znam što da ovom svijetu kažem jer ni on ne zna što mi reći.
Ljudi me gledaju kao da sam pao s Marsa.
Ali ti ne.
Ti si poput mene.
Razumije me samo moj prijatelj Grégoire.
Jer je i on često duhom odsutan.
Ondje se nalazimo.
I tada kao da više nisam sâm.
Jer se jednako smijemo.
Od svih mi se ostalih plače.
Kako je tvoj medvjed?
Dobro.
Odnio sam mu povrće i oraščiće.
Obožava ih.
I lubina.
Ali najdraža mu je kobasica.
A kako posao u gradskoj upravi?
U gradskoj upravi?
Ma ne može biti ovo!
Ma to ne može biti on!
Grégoire!
On je!
Što je sad ovo?
Bolju jegulju nisam jeo!
A tek tvoj goveđi gulaš...
Što sad rade?
Grégoire, čuj,
kad ti umreš,
ako to učiniš ovdje, ja ću se za sve pobrinuti.
Kao što bih i za Johnnyja.
Misa, glazba, povorka...
Cijelo će selo plakati na "Kako te volim"!
Zato što te vole!
A za ručak ću počastiti sve uzvanike
onim janjećim odrescima koje ti voliš.
Sa zapečenim grahom!
Znaj da ćeš sigurno biti zadovoljan!
Kad ti kažem -Hvala ti, Jacquot, ali meni se ne žuri.
Ma ne, ja to samo tako kažem!
Divan si!
'Ajde bok.
Vidimo se sutra.
Da.
Ne mogu vjerovati!
Što tebe donosi?
Majka.
Ne čudi me. Ona je sentimentalna duša.
Izvoli.
Sjedni!
Bili su mi prijatelji.
Nisam stigao počistiti.
Hoćeš čašu "roséa"?
Vidjet ćeš...
To je naš. Izvrstan je.
Da ga rashladi.
Kako možeš ovdje živjeti?
Izgradio si carstvo! Bio si vizionar.
Prvi si uhvatio val uvoza drva iz Amazonije.
Kretao se u visokom društvu.
E pa, sad gledam valove naše vale
i družim se s mesarom Jacquotom.
S mesarom?
Živio!
Kako posao?
Loše.
Mama više ne može pristojno živjeti. -Je li?
Ostavio sam vam tvrtku u punoj snazi.
Potopile su nas Jean-Victorove ludorije.
Ja sam ga, kao direktor, upozorio...
Uglavnom...
Ovo je moj prijatelj Michel.
I on je mesar?
Vidiš? Nisam ponovio.
Ovo je moj sin Christos, kojega dugo nisam vidio.
Ipak sam malo ponovio.
Ništa zato, dječače moj.
Znate, dugo sam vozio da vidim svog oca...
Svojeg oca!
Tog heroja milog osmjeha
u pratnji jedinog, najdražeg husara,
hrabra i časna čovjeka,
što jaše... -Michele!
Ostavi nas, molim te. -U redu. -Hvala.
Mora da si od puta ogladnio.
Ostalo mi je juhe od jegulje.
Od prekjučer je. Prefina!
Pomiriši samo!
Tata kišobran,
skriva me od briga.
Tata suncobran,
s kojim se bezbrižno smijem.
Sin ti je malo neobičan.
Ovdje
tvoj otac.
Nikada ti nisam objasnio zašto sam pobjegao. Jednostavno je.
Zato što sam gad.
Doduše, bio je to timski rad.
Pomogla mi je tvoja majka i njezin način života.
Morao sam se obogatiti kako bih je zadržao.
Kao pravi kreten, sjekao sam cijele šume, posvuda po svijetu.
A pomagali ste mi i tvoja sestra i ti.
Želite još jedan "Porsche"? Ode još jedna šuma!
Još nešto od "Bulgarija"? Ode još jedna.
Postao sam car drva.
I glavni serator.
Morao sam otići.
Drveće me naučilo poniznosti. Pogotovo jedno stablo.
Poznajem ga. Ono oplakuje prijatelja kojega je sasjeklo smeće poput mene.
Ako se vratiš,
ako ponovno dođeš k meni,
upoznat ću te s njime.
Nikad se ne zna.
Predaj nam crnca! On je naš rob.
Neću.
Smiješno izgledaš!
Daj se prevuci!
Idem.
Budala!
Opa!
Što je za večeru?
Sjećate li se golemog lubina kojeg sam kupio... ulovio?
Mislim da je bio ovolik. -Ne, ovolik! Evo...
Ponio sam čak i metar!
Da varaš na balotama?
Taj tvoj metar? -Taj mijenja duljinu.
Kao guma.
Uvijek tuđe balote budu dalje.
A tvoje bliže.
Baš tebe trebam! Sjećaš se onog mog lubina?
Oni kažu da je bio ovolicki.
Pa i jest. Zašto?
Ma ne! Ovoliki je bio!
Njemu je ovoliki.
Nisam to rekao. Bio je ovoliki!
Kao da si ga mjerio metrom.
Što se dogodilo, Michele?
Sve su mu bliže! Naći će ga i ubit će ga!
Moramo mu pomoći! -Smiri se!
Neće ga tražiti noću pa ćemo ga sakriti.
Moramo smjesta krenuti!
Polako! Nije meni 20 godina!
Malo je prohladno.
Tintine! -Prijam!
Ima li murjaka?
Provjeravam!
Ondje!
Zrak je čist.
Idem pogledati.
Dođi.
Gle one tupane! Pojma nemaju.
Lijep dan. Opet šetnjica?
Mora da se taj vaš medvjed sakrio kao puh.
Puh?
Da. I puhovi spavaju zimski san.
Proljeće je.
Aha, zato sam ga i vidio!
Medvjeda? -Ma puha!
Mi tražimo medvjeda.
Medvjed je dobar. Pustite ga na miru.
A ti si ga vidio?
Ako njega slušate... Jučer je u vinogradu vidio dva slona!
Dva?
Gdje je bio taj medvjed, sinko? -U jazbini. -A gdje je to?
Na obali, kraj brijega.
Jeo je kobasice.
Kobasice? -Iz Morteaua.
Dobro. -Znate li kako je njih teško napraviti?
Nepojmljivo! Čovjek, sam, pred tek zaklanom svinjom!
Recept iz 15. stoljeća, okus dima.
Ta preciznost do savršenog punjenja, dječače!
Dječače?
Bogme je detaljan!
Hajdemo!
Mislim, ta genetika... -Zaveži! -Hajdemo.
Policija! -Uhitite ih!
Policija! Ruke u vis!
Dobro...
Ukinite svaku slobodu!
Samo žičane ograde posvuda!
Životinje trpamo u kaveze!
Puštamo ih samo da zabavljaju nas, klaune u cirkusu života!
Pogledajte sebe! Ne vidite li da su i vas zatvorili?
Kavezi vaših kasarni, oklopnih vozila,
vaših stanova, ureda, glava!
Svi ste psići na povodcu, u lijepoj odori,
pendrecima mlatite zločeste!
A uvečer, natrag u štenaru na večeru!
Otvorite oči!
To nije život!
Život nije to!
Nije to.
Pa uhitite ih!
I nađite tog medvjeda!
Medo u šetnju otišao,
brlog je svoj napustio,
medo po šumi šetao,
nitko ga nije našao.
Medo u šetnju otišao,
brlog je svoj napustio,
medo po šumi šetao,
nitko ga nije našao.
Dosta!
Bok, Thierry! -Kako je?
Juliene! Je li ti žena rodila? -Još malo.
Vratio si nam se?
Obojili su zidove.
Onda?
Medvjeda još nema.
Nestao je.
Pustite ih!
Ne njih, one druge!
I samo ćeš ih tako pustiti?
A što su nam sve izgovorili! Zašto, šefe?
To je genetski.
Tintine, jesi li vidio medvjeda?
Bio je ondje!
Eno ga na brdu Goulotte!
Dobro, idemo!
Ništa se ne boj.
Tako.
Bravo, dječače. Spasio si zatočenika.
Što je?
Policija je zatvorila cestu.
Nisam ih vidio.
Ja ih nanjušim. To mi je posao.
I što sad?
Kombi.
Što s njim?
Kombi...
je ukrao.
Ugodna šetnjica.
Dobar dan.
Baš je bilo dobro. -Da.
Baš lijep dan.
Umoran, ali sretan.
Nego, evo...
Ovo je ispalo iz nekog kamiona.
Zamisli što sve iz tih kamiona ispada!
Hvala, prijatelju. -Nema na čemu.
Kako kaže autor Biblije, čijeg se imena sad ne sjećam,
svi smo prah i u prah ćemo se vratiti.
Moglo bi se reći da si je naš Grégoire u tom smislu dao oduška.
Ništa od njega nije ostalo.
Siromašan među siromašnima, skroman među skromnima,
Samo se jednoga dana pojavio.
Iz zemlje gdje vlada glad. -A vjerojatno i žeđ.
Živio je u bijednoj potleušici,
ali njegova su vrata uvijek bila otvorena...
za svakoga.
Još ga uvijek vidim kako...
"Voljenom ocu"
Nikad još nitko nije gledao vlastiti sprovod.
Znam da to nisam ja,
ali ipak me dira.
Ne gledaj me tako!
Ideju su mi dala tvoja sredstva za čišćenje.
Morao sam to učiniti.
Sve počistiti.
Znaš, dječače moj, ako nema šume, od nje se ne vidi drveće.
To nema smisla.
Ja razumijem.
Ja ne razumijem.
Prošlost nas uvijek sustigne.
Vrijeme je da se suočim s njome.
Znaš, ne možeš gledati iza sebe ako okreneš leđa.
Ne zaboravi to!
Ni to ništa ne znači.
Znači! -Što?
Znači... Jednom ćeš shvatiti.
Ja želim Amazoniji pogledati u oči.
Prekasno je da popravim stvar,
ali želim je zamoliti da mi oprosti.
Bok. -Hoćemo li se opet vidjeti?
Znaš da hoćemo.
Gdje si krenula, dijete moje?
Što te briga, starkeljo?
Bok!
Spremi ovo!
Odlično!
Hajdemo se iskrasti na pićence!
Ukrasti? Auto?
Ne.
Gotovo je s time.
Hajdemo, sinko.
Začepi!
MEDIATRANSLATIONS