Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
AZ EMBER, AKI LÁTTA A MEDVÉT
A FILM A KÉPZELET SZÜLEMÉNYE.
A VALÓS SZEMÉLYEKKEL VALÓ HASONLÓSÁG NORMÁLIS,
A KARAKTEREK NÉMELYIKE VALÓBAN LÉTEZETT.
NÉHÁNYAN MÉG MOST IS ÉLNEK.
Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében,
Isten veled, Joseph!
Én bírtam Josephet.
Folyton leesett.
Ő itt a barátom, a jó barátom, Grégoire.
Nagyon szeretem. Néha, amikor veled van, nincs is veled.
Máshol jár. Hobbihorgász, de profin űzi.
Joseph, már kicsiként is
nagyon kicsi voltál.
Zsoké akartál lenni,
hogy átugrass a hegyeken, előbb a kutyádon,
aztán a kecskéden, végül a szamaradon.
Puszta elszántságoddal
végül beteljesítetted az álmod.
Joseph, mindig azt mondtad nekünk...
Mindig azt mondtad...
Mindig azt mondtad:
"Amikor lovon ülök, tudom, hogy előbb vagy utóbb le kell szállnom róla."
A te esetedben, ez előbb történt meg.
És aztán...
jött Deauville, tegnapelőtt.
A harmadik akadálynál még az élen jártál.
De a lovad nélkül, aki nem ugrotta át az akadályt,
a vizesgödör vizébe fulladtál.
Ne nevessenek! Ne nevessetek, kérem!
Az óriás az apám, Nanosh.
Kocsikban utazik. Meg a börtönbizniszben.
Komoly ügyfelei lehetnek, mert néha hetekig nem látom.
Anya szerint azért, mert sokat dolgozik.
A másik a bátyám, Pope. Mindig nevet, sejtelmem sincs, miért.
Jól van. Egy, kettő...
Mondtam, hogy Joseph mindig leesik.
Rólam, azt mondják, kicsit különleges vagyok.
A szociális szolgálatnál is ezt mondta valaki,
mielőtt eleredt az orra vére.
- Ászper mi? - Aspergeres.
Az meg mégis mi a bánat? Nincs itt egy rendes orvos?
Rébuszokban beszélnek!
Apám miatt sokaknak vérzik az orra.
Bocsi, bocsi, bocsi.
Tintin vadászpilóta akart lenni.
Az enyém.
Biztos kiesett, amikor lehajoltam.
De nem tud olvasni,
így aztán a nyugdíjig munkanélküli volt.
Halló? Ki beszél?
"Ó, vajon mennyi tengerész
indul lelkesen távoli útra?
És bús zuhanásba szédülvén mennyien tűnnek el,
a szörnyű balsors nyomán,
eme feneketlen kocsmában egy holdfény nélküli éjszakán?"
- Joseph-re! - Joseph-re!
Hajrá, bátor matrózok! A part már nincs messze!
A Rhone partjára igyunk!
A tengerész hajnaltól a vizeken van,
Reggel a vizeken, nappal a vizeken,
Előtte a tenger, mögötte a tenger, Körbeöleli a tenger,
A tengerész tudja, mit csinál
Tudnia kell hát, hogy mit csinál
És reméli azt, hogy hazatalál
Te meg mit csinálsz itt?
Hallgatom a fát. Beszél hozzám.
Beszél hozzád?
Na és mit mond?
Azt mondja, fél.
- Mitől? - Attól, hogy kivágják.
A barátját már elvesztette.
Gyere csak! Hazakísérlek!
Gyere! Ez a te napod, Ronsard.
"Követi a nappal az éjjelt, az éjjel pedig a nappalt,
amely feketeségből éled."
Gondolkodtam.
Semmi szín alatt nem veheted át apád üzletét.
Az neked amúgy se menne. De Grégoire horgászsegédje sem maradhatsz.
Figyelsz rám?
Beszéltem az alpolgármesterrel.
Egy börtönőr kuzinja révén ismerjük, aki összebarátkozott ott apáddal.
Dolgozhatnál a városházán.
Képzeld csak el, Michel! Te a városházán!
- Idefigyelnél rám? - Figyelek, anya.
Nézz rám, ha hozzád beszélek!
- És ne piszkáld az orrodat! - Nem is az orromat piszkálom.
Ez az Ámor-ív.
Az meg ki a fene?
A szerelem római istene. Legtöbbször íjjal szokták ábrázolni.
Az emberi arcon a felső ajak kettős íve hasonlít Ámor íjára.
A csúcsai érintik a philtrumot.
Hát persze.
De idehallgass, Michel! Köztisztviselőnek lenni isteni áldás!
Szereted a rendet és a tisztaságot. Dolgozhatnál a hulladékválogatóban.
Az az állás egy életre szól! Más erről álmodik.
Ez nekünk is megnyugtató lenne. Apáddal nem leszünk itt mindig.
És Grégoire sem, hiszen már nem húszéves.
- Sylvie! - Megyek már!
Michel, egy ilyen lehetőséget nem szabad kihagyni!
Figyelsz te rám? Mit mondtam az előbb?
"Szereted a rendet és a tisztaságot, dolgozhatnál a hulladékválogatóban.
Egy életre szól. Más erről álmodik.
Nekünk is megnyugtató lenne. Nem leszünk itt mindig.
Grégoire sem mai gyerek.
Megyek már! Egy ilyen lehetőséget nem szabad kihagyni."
Mit csinálunk?
Elpusztítjuk a gonosz, romboló acélgépeiket!
Előre, barátaim!
Ez meg mi?
Anakin!
Van ott valaki?
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Michel, ma zárva a városháza.
Holnap hívjuk majd őket időpontért.
- De nem oda megyek. - Akkor hová mész?
- Horgászni Grégoire-ral. - Horgászni?
Öltönyben?
A fekete ruha azt jelzi, hogy gyászolom a barátomat.
Szerettem Joseph-et.
Vicces volt. Sokszor leesett.
Hát, legalább többet nem fog leesni.
Nem, nem erről van szó.
Ilyenkor fekete a szívünk, és fekete a ruhánk.
De másnap az élet megy tovább.
Anya, ne zaklasd azt, aki gyászol!
Igaza van. Nem kéne zaklatnod a gyászolókat!
Legalább húzz csizmát!
Szevasz! Csizmát húztál?
Aztán össze ne sározd nekem!
Hé! Idenézz!
Hoztam neked egy könyvet.
"A kis herceg".
Az te vagy.
Grégoire, te nemsokára meghalsz?
Nem tervezem.
Akkor jó.
Mi az a köztisztviselő?
Ami te sose leszel.
De miért?
Mert szabad madár vagy.
Te is madár vagy, Grégoire?
Igen.
Rég elhagytam a kalitkámat.
Milyen kalitkát?
Nem számít. Törődj a dolgoddal! Harapnak a halak.
És ha nem harapnak?
Akkor várunk! Várunk, míg harapnak!
A francba!
Remek! A fenébe! Hányszor mondjam még neked?
Ha horgászunk, akkor nincs beszéd!
Ezzel meg mi történt?
Kapásom van.
Vicces voltál. Mindig leestél.
És nagyon kicsi voltál.
Olyan kicsi, hogy azt hittük, messze vagy.
De most tényleg messze vagy.
Van hátszínsteak, bélszínsteak, fartősteak.
Jackot! Egész biztos, hogy ez a fartősteak?
- Hát persze! - Hát persze! Persze, tudtam én.
- Gyere ide! - Mi van?
Nagyon szép színe van!
Add csak ide!
Állj ide!
Ide. Így ni!
És figyelj!
Készen állsz?
Mit szólsz?
Szóhoz sem jutok!
De miért vannak ezek itt?
Hát Rosie miatt. Nem akarja őket a nappaliban látni.
Féltékeny. Érted? Szóval estefelé...
- Sose fogom megtudni a végét. - Az idegeimre megy Johnnyval!
Jackot! Gyere vissza, de rögtön!
Szegény Joseph!
Fogadjátok őszinte részvétemet.
- Köszönjük, Grégoire. - Csak kimentünk hozzá.
Legyen szép napotok!
Ti is horgásztok?
Szállítunk. Nagy ügyfél. Jól kell kinéznünk.
- Hozz nekem egy karkötőt! - Már van a bokádon.
Szemétláda!
- Rozét kérek! - Máris.
Miért vagytok ti is feketében?
Egy nagy ügyfélnek szállítunk.
Nanosh, nem kéne kiszállnod a kocsibizniszből?
- Menjek nyugdíjba? - Nem.
Maradj az autóknál, de legyél szerelő. Javítsd az ügyfelek autóit!
Én még egy ügyfélnek sem adtam el rossz lopott kocsit.
Ez nálam elvi kérdés.
- Igen. - Ezt igazolom.
Mindenesetre akkor nem kerülnél félévente dutyiba.
Ó, az egyszer biztos!
Nekem a dutyi olyan, mint egy továbbképzés.
Vagy szakmai gyakorlat.
Sokat dumálunk. Tippeket, trükköket cserélünk.
Trükköket? És miféléket?
Hát, például... nem is tudom, elektromos kulcsokról. El se hinnéd!
Tizenöt másodperc alatt bármelyik kocsit kinyitom.
A dutyiban tanultam.
Azta!
Francba!
Basszus, ilyen nincs!
Lenyúltunk egy rendőrautót?
Viccesnek találod, te féleszű?
Príma.
Jön az A terv.
Nyakkendő!
Kalap!
Zsebkendő!
Kész vagy?
- Jó napot, uraim! - Jó napot!
A papírjaikat kérem!
Hogyne. A papírjaim...
Nálad vannak?
Nálad vannak, apa.
Tudja, a fiamat temetem,
és ilyenkor az ember,
egy kicsit elveszíti az eszét.
Olyan fiatal volt!
SZERETETT FIAMNAK
A kis Roberto...
Ez borzasztó.
Miért hal meg egy gyerek?
Fogadják őszinte részvétünket!
- Köszönjük! - De...
- csatolják be a biztonsági övet! - Igen! Igen, persze.
Az öv az nagyon fontos.
Beragadt.
Oké. Semmi baj! Menjenek!
És sok erőt!
Maguknak is sok erőt.
- Köszönjük! - Nekem kéne megköszönnöm.
- Szép napot! - Maguknak is szép napot!
Gyerünk!
A fája.
Minden nap megnézi. De soha nem beszél róla.
Így én sem beszélek róla.
De tudom...
Gyermekeim, azért hívtalak ide benneteket,
mert kivételes helyzet adódott.
Berenice,
Christos,
hogy is fogalmazzak...
Társadalmi osztályunk előnyei közé tartozik, hogy dúskál az idiótákban.
Én is elviselem őket. Sőt, gyűjtöm őket, mint a lepkét.
Kicsit, nagyot, öreget, kövéret,
boldogot, szomorút. Öntudatost.
A bűnbánó az ritka. De széles a választék.
Aztán egy nap előkerül a legeslegbolondabb mind közül.
A reménytelenül,
menthetetlenül, ostobán idióta.
Konkrét személyről van szó?
Nem, nem. Általánosságban mondom.
Habár rólad is mondhatnám.
Már gyerekként is ígéretesnek tűntél,
de most felülmúltad a várakozásaimat.
Megbűvölten olvastam apátok cégének legutóbbi pénzügyi kimutatását.
Egy szempillantás alatt sikerült csődbe vinni egy virágzó céget.
Egy élet munkáját.
- Lenyűgöző. - Nem viszem el egyedül a balhét!
A férjed hol van?
Állásinterjún,
mivel a vezérigazgató sógora miatt munkanélküli lett.
Remélem, nem álmodik nagyot, mert hülye szegény.
Mondja, aki háromszor bukott az érettségin!
Elég volt!
Átgondoltam. El kell adnunk a brive-i kastélyt, hogy talpra álljunk.
Ó, igen?
Miért is ne? Soha nem vagyunk ott.
Mit gondolsz, mennyit hozhatunk ki belőle?
Tudom, mire gondolsz.
De sem autó, sem ékszer!
A bevétel a cég számláinak feltöltésére megy, nem hozzátok.
Ugyanakkor
szükség van apátok aláírására az adásvételi szerződésen.
Szóval, Christos, téged bízlak meg, hogy kitaláld, hogyan íratod alá vele.
- Miért engem? - Te vagy a kedvence.
És hogy találjam meg?
- Tizenöt éve eltűnt! - Már folyik a nyomozás.
Profik keresik. Ügynökök.
Hamarosan jelentenek.
Jó étvágyat!
Jól van. Mehetünk!
"Ahogyan a sólyomfalka, a távoli mezőkön,
mert büszke terhét vinni túl fáradt,
úgy messzi útra indult kapitány és zsiványok hada, Palosból,
bátor utakra részegen.
Indultak hát csodás, dús érc nyomába,
amit távoli helyeken Cipangu mélye rejtett el,
Éjjel a vizeken, kísérték passzátszelek
megannyi vitorlájukat nyugat irányába a tengeren.
Emlékezetes másnapot reméltek minden éjjelen,
s parázsló trópusok kék vizére lesve
ragyogó délibáb ejtette ámulatba őket.
S csodálták hajóik orráról kitekintve
az óceánt, ahogy az ismeretlen ég alatt
új, fényes csillagocskák emelkedtek fel belőle."
Gyönyörű ez a vers. Olyan, mint mi.
Ha te mondod.
Kell hozzá képzelőerő.
Ez meg mi volt?
Sügér. Ilyenkor ugrál.
Te idióta!
- Látod, amit én látok? - Látom, amit látsz.
Szóval akkor, fiam?
Egy pillanat!
Hagyd már abba, Mickey!
Folytassa, kérem!
- Szóval, a városházán dolgoznál? - Szóval, a városházán dolgoznál?
Ne törődjön vele! Gyakran ismétli, amit mondunk.
Legalább hallja, amit kérdezünk tőle. Igaz, fiam?
Várjunk csak! De... mindig ezt csinálja?
Nem! Csak, ha nem ismer valakit.
Ó, ez bizony kellemetlen, mert a recepción lenne hely.
Milyen remek ötlet! Ő nagyon receptív.
De ha... mindig megismétli a kérdést,
van fogalma, milyen hosszú lesz a sor?
De ha mindig megismétli a kérdést...
Igen, igen! Rendben, értem.
Nos, akkor legyen a hulladékválogató.
Hiszen az az álma!
Minden nagyon tiszta lesz!
Még egy pohárkával, alpolgármester úr?
Csak egy egészen keveset...
Talán mégsem, mert nekem még...
Akkor majd elhelyezem a... elhelyezem a...
Igen, igen. Ő volt.
Sosem volt ilyen erőszakos.
Hová mész, gyermekem?
Gombát szedek a nagymamámnak.
Szereted a nagymamádat?
Igen, hisz a nagymamám.
Most nincs is gombaszezon.
Már említettem, hogy néha nincs veled,
amikor azt hiszed, veled van, de nincs ott.
Hát, biztos, hogy most sincs itt.
Sót ígérek neked, ajkam csókjával,
Mézet ígérek téged érintő kezemmel,
Megígérem neked a mennyországot,
Ágyad felett virágot, csipkét, hogy édes legyen az álmod,
Ma 1500 eurót kerestünk. Ezt nevezem!
- Veszel még egy ropit, Grégoire? - Örömmel, Sylvie.
Te is kérsz, drágám?
- Én nem kérek. - Passzold ide a 12-es kulcsot!
Tessék!
- Pope nincs itthon? - Nincs. Most ment el Nimes-be.
- Dolgozni? - Nem. Dutyiba. Két hónap.
Mit csinált?
Elütötte a bár kidobóját, mert az éjjel nem engedte be.
- Az nem szép dolog. - Nem. Vadi új kocsi volt.
Ki kellett cserélni a hűtőrácsot!
De a kidobónak a bent levőket kell kidobnia, nem a kint levőket.
De jól fogja érezni magát.
- Iszol még rozét, Grégoire? - Örömmel.
Én ismerem Henrit. Minden rendben lesz.
Henri?
Hónapokig istápolt engem is. Barátok lettünk. Bár kezd korosodni.
- Akkor Toulouse-ban volt. - Toulouse-ban?
Igen, hat hónapig. De azt a dutyit nem komáltam.
- Szar volt a kaja. - Nem volt hangulata.
Hiszen ismered! Ha nincs kakaskodás...
Egyél egy miniszendvicset!
A kedvencem a Séte volt. A dutyik olyanok, mint az éttermek.
- Tényleg? - Ó, a Séte!
Három csillagos! Az jó volt, ugye?
Írhatnátok egy börtönkalauzt.
Az volt a legjobb benne, hogy mind ott voltunk. Az egész család.
Kivéve Michelt. Érte folyton aggódunk.
Bizony. Csak olvas az az idióta!
És folyton rendet rak. Azt is rendbe teszi, ami rendben van.
Bár a fejében rakna végre rendet!
Hát itt meg mi történt?
Mi történt itt?
Nem, nem, nem! Ez nem lehet!
Mit művelsz?
Ez csak alkohol. Lefertőtlenítettem.
Szarok rá! Gyere enni!
Tudod, Michel, nálam a rendetlenség tervezett.
Szeretem, ha nincs semmi a helyén.
Mert attól léteznek a tárgyak.
Ha a helyükön vannak a tárgyak, akkor már nem figyelünk rájuk,
akkor észre sem vesszük őket.
Láthatatlanná válnak.
Ezek itt afféle csendéletek. A rendezett szoba - temető.
Mert az élet káosz!
Bocsánat!
Hová mész, gyermekem?
Szedret szedek a nagymamámnak.
Szereted a nagymamádat?
Ó, igen! Nagyon!
Ugye most nincs szederszezon?
Szeretem, ha máshol jár.
Akkor mindig mosolyog.
- Jó napot, uraim! - Nem csináltam semmit.
Miért mondod ezt?
- Mert nem csinált semmit. - Ettől gyanús.
Ha valaki ezzel kezdi, biztos csinált valamit.
Ha azt mondja, hogy nem csinált semmit, akkor nem csinált semmit.
- Nem tud hazudni. - Komolyan? Ritka madár az ilyen.
Egy medve megszökött a cirkuszból.
- A cirkuszból? - Igen. És most a közelben kószál.
Ha találkoznak vele, fussanak!
Mint, amikor csendőrt látunk.
Miért kéne elfutnia?
- Ha nem csinált semmit? - Hogy miért fél a csendőröktől?
Hát csak fél. Az apja is fél a csendőröktől, a nagyapja is
és a dédapja is félt.
A vérében van.
- Hogyhogy a vérében? - Fogd be a szád!
Csak nem egy medvét kerestek?
Azt hiszed, megijesztesz?
Medve úr!
Na, majd én elkaplak!
Nem akarom, hogy megöljék a medvét.
Jól van. Nyugi, Michel! Michel...
De nem akarom, hogy megöljék!
Nem ölhetik meg. Michel, nyugi! Tudod, a kocsmáros egy gyáva alak.
Egyszer láttam... láttam, hogy... hogy elfutott egy...
elfutott egy...
Elfutott egy nyúl elől.
Futott, ahogy csak bírt, de a nyúl beleharapott a lábába.
Nézz csak ide! Akarod látni?
Harapós nyúl! Mindjárt fut. Ettől volt úgy betojva.
És csak futott, futott, futott,
és aztán...
Ez egy harapós nyúl!
Jobban vagy?
- Igen, jobban. - Igen? Jobban?
De nem akarom, hogy megöljék a medvét.
Nem ölik meg. Nem fogják megölni, esküszöm.
- Megígéred? - Megígérem.
Uram!
Vigyázzon a nyúlharapással! Elkaphatja a mixomatózist.
Miről hablatyol ez?
Ki tudja? Látnok a gyerek.
Előre, a győzelem felé! Előre, a győzelem felé!
Feliratot kérek!
Gregorio, te vagy a parancsnok!
Köszönöm, barátom!
Van itt valaki?
Ez az én formám.
De hol van a kolbász?
Még ilyet!
Nem baj, ha kiveszel valamit a hűtőből. Sajtot, mézet...
Csak nyugodtan.
De a kolbászt!
A kolbászhoz sose nyúlj!
Ha a kolbász frankfurti vagy toulouse-i kolbász lett volna,
megbocsátanám. De egy morteau-i kolbász?
Az szentségtörés!
És az morteau-i kolbász volt! Az én kolbászom! Nagyon mérges vagyok!
Tudod, meddig tart elkészíteni egy morteau-it?
Elképzelhetetlenül bonyolult művelet! Egy férfi és egy disznó küzdelme.
A 16. századból származik a recept.
Az aromáját...
a füstölés adja meg!
Nagy ügyesség kell hozzá, hogy tökéletes legyen, fiam.
Régen úgy hívták, a "morteau-i szépség".
Bizony.
Ugye, nem egyedül etted meg?
Akkora volt, hogy egy medvének is elég lenne.
Ő ette meg.
A medve?
Hisz az a medve még a virslitől sem tudja megkülönböztetni!
Én nem tudtam, hogy morteau-i kolbász volt!
De nem ez a lényeg! Morteau ide vagy oda! A medve veszélyes ragadozó!
Egy mozdulattal letéphette volna a fejed!
És akkor kampec.
Nem vicc volt.
Nem akarom, hogy elvigyék.
Nem lehet bohóc egy cirkuszban. Nem tudod, milyen a ketrec.
Merre megy?
És maga?
Az emberek közt magányos vagyok.
Nem tudom, mit mondjak a világnak, mert ő sem mond semmit nekem.
Az emberek úgy néznek rám, mint egy idegenre.
De te nem.
Te olyan vagy, mint én.
Csak Grégoire, a barátom, ő ért meg.
Mert ő is gyakran máshol jár.
Ott találkozunk.
Olyankor már nem vagyok magányos.
Mert ugyanúgy nevetünk.
Mások megríkatnak.
Hogy van a mackód?
A mackóm jól van. Vittem neki zöldséget és diót.
Imádja.
A tengeri sügért is.
De a legjobban a kolbászt szereti.
És hogy megy a munka a városházán?
Hogy megy a munka a városházán?
A városházán?
Városháza.
Itt biztos nem lakhat.
Kizárt, hogy ez ő legyen.
Grégoire!
Ez ő!
Ez meg mi?
Ennél jobb angolnát még nem ettem!
De azért te vagy a pörköltkirály!
Ezek meg mit csinálnak?
Grégoire!
Tudod, ha meghalsz,
és ha leszel oly szíves, és itt halsz meg, én mindenről gondoskodom.
Pont, mint Johnnyról. Lesz mise, zene, körmenet...
Az egész falu sírni fog, miközben szól a "Mit szeretek".
Mert szeretnek téged. És ebédre minden lesz, mi szem-szájnak ingere.
Puha bárányszeletet készítek, ahogy szereted. Tudod, fehér babbal.
Nagyon boldog leszel! Én mondom neked!
Nahát, köszönöm! De ne siess vele!
Ó, nem, nem, nem! Csak úgy mondom.
Ez nagyon kedves.
- Oké. Szia! - Holnap találkozunk.
Úgy van.
Ezt nem hiszem el!
Téged ki küldött?
Anyám.
Nem lep meg. Mindig is szentimentális volt.
Fáradj be!
Foglalj helyet!
Épp most volt itt pár barátom.
Nem volt időm rendet rakni.
Egy pohár rozét?
Ízleni fog.
Helyi bor. Nagyon-nagyon finom.
Hidegen jó.
Hogy tudsz így élni?
Hisz birodalmat építettél! Látnok voltál.
Másnak eszébe se jutott volna a trópusi faanyag biznisz.
A legfelsőbb körökben mozogtál.
Most más dolgokkal foglalkozom, és Jackot-val, a hentessel időzöm.
Jackot, a hentes?
Egészségedre!
Hogy megy az üzlet?
Hát, nem jól.
Anyámnak egy vasa sincs.
Valóban? Hiszen egy virágzó üzletet hagytam rátok, fiam.
Jean-Victor hóbortjai a szakadékba löktek bennünket.
Vezérigazgatóként figyelmeztettem többször is.
Éppen emiatt...
Hadd mutassam be Michelt, a barátomat!
Ő is hentes?
Látod? Nem ismételtem meg.
A fiam, Christos, akit már rég nem láttam.
Én próbáltam nem megismételni.
- Semmi baj, fiam. - Semmi baj, fiam.
Nagyon messziről jöttem, hogy apámat lássam.
"Apám,
a szép mosolyú vitéz,
a huszárjával, kire felnéz,
mert sudár legény és nagyon bátor volt,
- ütközet után, este, a lovon..." - Michel, légy oly kedves,
hagyj most minket, jó?
- Persze. - Köszönöm!
Biztosan éhes vagy a hosszú út után.
Van angolnapörkölt tegnapelőttről. Kíváncsi vagyok, neked is ízlik-e.
Szagold meg!
"Egy valódi Apadék,
a szárnya megóv, ha az éjszaka elér.
Varázslatos Apalást,
az egekbe emel nevetve."
A fiad nagyon különleges.
Itt...
Itt az apád.
Nem indokoltam meg a szökésemet. De egyszerű.
Gazember vagyok.
De tulajdonképpen csapatmunka volt.
Édesanyád életmódja ösztönzött.
Hogy velem maradjon, meg kellett gazdagodnom.
És én, mint egy bolond, egész erdőket
taroltam le.
De te is segítettél benne. A húgoddal együtt.
Kell még egy Porsche? Nem gond, oda egy másik erdő.
Nyaklánc kéne? Hát hajrá! Kiirtok még egy erdőt!
Én lettem az erdők császára.
Az erdők császára és a bolondok királya.
Így hát leléptem, mert le kellett.
Mert azzal, hogy annyit időztem a fák közt, alázatot tanultam.
Egy fát különösen jól ismerek,
a halott barátját gyászolja, akit egy hozzám hasonló mocsok vágott ki.
Ha visszajössz,
ha meglátogatsz,
bemutatlak neki.
Sosem lehet tudni.
Add vissza a négert! A mi rabszolgánk!
Nem.
Röhejesen nézel ki! Öltözz már át!
- Megyek. - Idióta.
Hoppá!
- Mit hoztál vacsorára? - Ne is kérdezd!
Emlékszel a nagy tengeri sügérre, amit vettem? Mármint fogtam.
- Jó étvágyat - És úgy rémlik, ekkora volt.
De tényleg. Még meg is mértem a mérőszalagommal.
Azzal máskor is csaltál már.
- De én... én... - A legnagyobb csalás: a mérőszalagod!
A te mérőszalagod gumiból van.
Olyan hosszúra húzod, amekkorára akarod.
Akkorát mérsz, amekkorát akarsz.
Épp időben jöttél. Emlékszel a sügérre, amit fogtam?
A két bolondgomba azt mondja, ekkora volt.
Akkora volt. Miért?
Egyáltalán nem ekkora volt. Hanem ekkora.
Azt állítja, ekkora volt.
Soha nem mondtam, hogy akkora volt! Azt mondtam, ekkora volt.
Vicces az a te mérőszalagod.
Mi a baj? Michel, mi a baj?
A csendőrök közel járnak a barlanghoz. Meg fogják találni. Bántani fogják.
- Tennünk kell valamit! - Nyugodj meg!
Mindjárt sötét van. Abba fogják hagyni. El tudjuk bújtatni.
Mennünk kell! Gyere, menjünk, Grégoire!
De én már nem vagyok húszéves.
Kicsit meleg van, nem?
- Tintin! - Roger!
Nem láttál csendőröket erre?
De igen, láttam!
Arra!
A part tiszta!
Körülnézek.
Gyere már!
Nézd az idiótákat! Eltévedtek.
Szép napunk van. Sétálgatnak?
Az a medve biztos kidőlt mostanra, mint egy tuskó.
Tuskó?
Igen. Biztos durmol, talán fel sem ébred tavaszig.
- De tavasz van. - Úgy ám!
Akkor azért láttam az előbb egyet!
- Egy medvét? - Egy tuskót.
Hagyjon már a tuskóval! Én a medvéről beszélek!
A medve kedves. Nem kell bántani.
Miért? Te láttad?
Ha tudni akarja,
tegnap két elefántot látott a szőlőben kóborolni.
Kettőt?
És hol láttad azt a medvét, fiam?
- A barlangjában. - A barlangjában?
Hol van ez a barlang?
A vízparton, a domb lábánál.
Kolbászt evett.
- Kolbászt evett? - Morteau-it.
Az nagyon finom.
Tudod, mennyi idő elkészíteni?
Elképzelhetetlenül bonyolult művelet! Egy férfi és egy disznó küzdelme.
A recept 16. századi. Az aromáját a füstölés adja.
Nagy ügyesség kell, hogy tökéletes legyen, fiam.
"Fiam"?!
Igen. Szó szerint visszamondta.
Indulás!
- Ez is a vérében lehet. - Kétségtelen. Menjünk!
- Csendőrség! - Le vannak tartóztatva!
Le vannak tartóztatva!
Csendőrség! Kezeket a fejre!
Vigyenek be!
Irtsák ki a szabadságot! Kerítés! Kerítés! Kerítések mindenütt!
Ketrecbe az állatokkal! Csak akkor jöjjenek ki,
ha a nyomorult bohócok ostorcsapásaira bohóckodnak, akik mi vagyunk!
Nézzenek magukra! Hát nem látják,
hogy a szolgált hatalom ketrecbe zárja magukat?
Ketrec a laktanya, ketrec a furgon, a bérlakás, az iroda! Ketrec az elménk!
Pórázon tartanak, mint egy kutyát!
Fess egyenruha, csinos sapka,
és szép gumibot a rosszfiúk ellen.
Aztán haza a kutyaólba, a kutyatáphoz!
De ébresztő, emberek!
Az élet nem erről szól!
Az élet nem ilyen! Nem ilyen!
Elfogni őket!
- Te meg hozd ide a medvét! - Úgy van!
"A nagy medve távozott
Elhagyta a jól ismert hont
A nagy medve távozott Találd ki, hová bandukolt!
A nagy medve távozott Elhagyta a jól ismert hont
A nagy medve távozott Találd ki, hová bandukolt!"
Állj! Elég volt!
- Hogy vagy, Thierry? - Szevasz! Jól.
- Julien! - Szia!
- Szült már a feleséged? - Nemsokára.
Megint itt?
Kifestették.
Helyzet?
Még mindig nincs meg a medve.
Nyoma veszett.
Engedjék ki őket!
Nem őket! Azokat!
Csak úgy elengedjük őket? Azok után, amit rólunk mondtak? De miért?
A vérükben lehet...
Tintin! Láttad a medvét?
Öt perce még itt volt.
A Goulotte-dombon van!
Jól van. Indulás!
Menj csak!
Szabad vagy!
Szép munka, fiam. Kiszabadítottál egy foglyot.
- Ezt miért csináltad? - Csendőrségi útzár van az úton.
- De én nem láttam. - Én sem, de megérzem a szagukat.
És akkor mi van?
Hát... ez a furgon...
Mi van vele?
Hát ez a furgon...
lopott furgon.
Jó sétálást!
- Jó napot! - Jó napot!
- Hát akkor... - Mi megyünk.
Jó nap volt.
Fáradt vagyok, de boldog.
Ó, idenézz!
Leesett egy kamionról!
Őrület, hogy mi minden potyog le róluk!
- Gracias, amigo. - De nada.
Ahogyan a Biblia szerzője, akinek elfelejtettem a nevét,
egykoron mondta: "Mindannyian porból vagyunk, és megint porrá leszünk."
Meg kell hagyni, Grégoire ezt is bebizonyította.
Por se maradt belőle.
Szegény volt a szegények között, szerény az alázatosok között.
Egy nap megérkezett ide, ki tudja, honnan.
Talán egy országból, ahonnan elűz az éhség.
És a szomjúság.
Egy nyomorúságos viskóban élt,
de az ajtaja mindig nyitva állt
mindenki előtt.
Én még mindig látom őt...
SZERETETT APÁMNAK
Talán én voltam az első, aki ott volt a saját temetésén.
Tudtam, hogy nem én vagyok a koporsóban,
de hatással volt rám.
Jaj, ne nézz így rám!
Amikor megláttam a takarítószereket, akkor találtam ki.
Meg kellett tennem.
Takarítanom kellett.
Mert tudod, fiam, ha már nincs erdő, nem bújhatsz a fák mögé.
Ennek semmi értelme.
Számomra van.
De én nem értem.
A múlt mindig utolér.
Szembe kellett néznem vele.
És tudod,
úgy nem nézhetsz szembe a múlttal, ha háttal állsz.
- Ezt ne felejtsd el! - Ez nem jelent semmit!
- De igen, jelent. - És mit jelent?
Azt jelenti, hogy... Egyszer majd te is megérted.
Én az Amazonas szemébe akarok nézni.
Nem azért, hogy helyrehozzam. Ahhoz késő.
Azért, hogy bocsánatot kérjek.
- Viszlát! - Akkor találkozunk még?
Hát persze. Te is tudod.
Hová mész, gyermekem?
Közöd hozzá, vénség?
Szevasz!
Ezt tedd le!
Hát, jól letetted.
Na, gyere! Megérdemlünk egy pohár bort!
Nem kocsit lopunk?
Nem. Annak már vége.
Menjünk, fiam! Gyere!
Csend legyen már!
Magyar szöveg: Szép Erzsébet Iyuno