Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
BĂRBATUL CARE A VĂZUT URSUL
Aceasta e o operă de ficţiune.
Asemănarea cu personaje reale e firească.
Unele au existat cu adevărat şi unele încă mai există!
În numele Tatălui, al Fiului şi al Sfântului Duh,
adio, Joseph!
Mie îmi plăcuse de Joseph.
Cădea tot timpul.
El e prietenul meu, Grégoire.
Îmi place de el, dar uneori, nu e aici.
E în altă parte.
E pescar semiprofesionist.
Joseph, încă de când erai mic
ai fost foarte mititel.
Visai să fii jocheu,
încălecai şi călăreai tot,
începând cu câinele.
Apoi, ai trecut la capră şi, în fine, la măgar.
Erai tenace,
iar visul ţi s-a împlinit.
Joseph, spuneai mereu...
Spuneai mereu...
Spuneai aşa:
"Când urci pe cal, ştii că, în cele din urmă,"
"va trebui să te dai jos."
În cazul tău, nu dura prea mult.
Iar apoi,
a venit cursa de la Deauville, alaltăieri.
La al treilea gard, aveai un avans considerabil,
însă fără cal, care refuzase obstacolul.
Balta era prea adâncă şi te-ai înecat.
Vă rog...
Uriaşul ăsta e tata, Nanosh.
Se ocupă cu maşinile şi cu puşcăria.
Marii lui clienţi.
Uneori, lipseşte cu săptămânile.
Mama zice că e plecat, pentru că munceşte mult.
El e fratele meu, Pope.
Râde întruna, numai el ştie de ce.
Unu, doi...
Cum spuneam, Joseph cade des.
Despre mine se spune că sunt mai special.
Aşa i-a zis lui tata unul de la Protecţia Copilului.
I-a curs sânge din nas.
- Ce aspersor? - Asperger.
Îi arăt eu "asparagus", doctor de doi bani!
Îi sparg nasul!
Tata provoacă multe sângerări.
Mă scuzaţi!
Tintin voia să fie pilot de vânătoare.
E al meu.
Cred că mi-a căzut când m-am aplecat.
Dar nu ştia să citească.
Aşa că a devenit şomer şi aşteaptă pensia.
Alo! Cine e?
Câţi căpitani şi câţi bravi marinari
Porniţi voioşi spre zări albastre
Pe fundul sticlei pierit-au oare aci?
Câte destine aprig se curmară
În barul morţii, în nopţile de vară?
Pentru Joseph!
Înainte, marinari! Sus ancora!
Sus paharul!
Cum o ştie orişicine,
Marinarii stau pe vine
Dimineaţa, să nu lase Urme pe velele trase
Fiindcă e mare ruşine
Marinare, tre' să ştii Cum anume tragi de sfori
Dacă vrei să mai cobori Pe uscat cât oi trăi
Ce faci aici?
Ascult copacul. Vorbeşte cu mine.
Vorbeşte cu tine...
Despre ce?
Zice că-i e frică.
- De ce? - Să nu fie tăiat.
Şi-a pierdut amicul de acolo.
Hai, să mergem!
Te duc acasă.
Azi e ziua ta, Ronsard.
Din zi o noapte se-ntrupează
Şi noaptea tainic se-adumbreşte
Spre ziua ce acum luceşte La umbra nopţii şi veghează
M-am gândit.
Nu poţi prelua afacerea tatălui tău.
Nu eşti în stare.
Dar nici să fii o viaţă ajutorul lui Grégoire.
Mă asculţi?
Am aranjat o întâlnire cu viceprimarul,
prin vărul paznicului de la Toulouse, care s-a împrietenit cu tatăl tău.
Ai putea lucra la primărie!
Închipuie-ţi, Michel!
Tu, la primărie!
De ce nu mă asculţi!
Te ascult, mamă.
Uită-te la mine când vorbesc cu tine!
- Şi nu te mai scobi în nas. - Nu mă scobesc.
E arcul lui Cupidon.
Ăsta cine mai e?
E zeul roman al dragostei.
Adesea e reprezentat cu un arc cu săgeţi.
Pe faţa omului, indentaţiile buzei de sus
seamănă cu acel arc.
Vârfurile ating şanţul subnazal.
Sigur că da.
Ascultă, Michel, poţi deveni funcţionar public!
N-ar fi frumos?
Îţi plac ordinea şi curăţenia.
Ai putea lucra la centrul de sortări deşeuri!
Slujba de funcţionar e pe viaţă, e visul oricui!
Şi noi ne-am face mai puţine griji.
Eu şi tata nu vom fi mereu aici.
Ca să nu mai vorbim de bătrânul Grégoire.
- Sylvie! - Vin!
Michel, să nu ratezi şansa asta unică!
Mă asculţi?
Ce am spus?
"Funcţionar. Îţi place ordinea. Curăţenia. Sortare deşeuri."
"Pe viaţă. Visul oricui."
"Mai puţine griji. Nu vom fi mereu aici."
"Ca să nu mai vorbim de bătrânul Grégoire."
"Vin!"
"Să nu ratezi şansa asta unică!"
Ce facem?
Să distrugem maşinile lor de fier care fac numai rău!
Înainte!
Ce e?
Anakin?
E cineva aici?
Bună dimineaţa!
Michel, e închis la primărie.
Facem mâine o programare.
- Nu acolo mă duc. - Dar unde?
- La pescuit cu Grégoire. - La pescuit?
În costum?
Hainele negre exprimă tristeţe după pierderea unui prieten.
Îmi plăcea de Joseph.
Era nostim. Cădea mult.
Acum, nu mai cade.
Nu e vorba despre asta.
Când inima e neagră, costumul negru arată durerea.
A doua zi, viaţa merge înainte.
Nu supăra un om îndoliat!
Are dreptate.
Nu supăra un om îndoliat!
Măcar pune-ţi cizmele!
Ţi-ai luat cizmele?
Să nu le murdăreşti!
Uite.
Ţi-am adus o carte.
"Micul prinţ".
Ăsta eşti tu.
Grégoire, o să mori în curând?
Nu am de gând.
Bine.
Ce e un funcţionar public?
Ceva ce nu vei fi niciodată.
De ce?
O pasăre nu se ţine în colivie.
Şi tu eşti o pasăre?
Da.
Am plecat demult din colivie.
Ce colivie?
Vezi-ţi de undiţă! Trag peştii.
Şi dacă nu?
Aşteptăm până muşcă!
Fir-ar să fie!
Bravo!
La pescuit nu se vorbeşte!
Zgomotul sperie peştii.
Şi chestia asta...
Uite, muşcă!
Ai fost nostim.
Cădeai des.
Şi erai mic.
Oamenii te vedeau mai departe decât erai.
Acum eşti departe de tot.
Am antricot, cotlet, pulpă,
am Bazanette...
Jacquot! Asta e Bazanette?
- Da. - Aşa ziceam şi eu.
- Vino încoace! - Ce e?
Ia uite ce roz e!
Dă-mi-l mie.
Ia loc.
Aici.
Fii atent!
Eşti gata?
Ei?
Am rămas fără cuvinte.
De ce le-ai pus aici?
Rosie a spus că nu le mai vrea în sufragerie.
Devenise geloasă.
Aşa că, seara...
Nu prind finalul.
M-am săturat de Johnny!
Jacquot, vino înapoi!
Bietul Joseph...
Sincere condoleanţe.
Mulţumesc, Grégoire.
Am fost să-l vedem.
Totuşi, să aveţi o zi bună!
Şi voi mergeţi la pescuit?
Avem o livrare importantă şi vrem să arătăm bine.
- Dă-mi o brăţară. - Ai deja una!
Ticălosul!
- Un vin rosé. - S-a făcut!
Azi toată lumea poartă negru?
Avem o livrare importantă.
Nanosh,
ar trebui să pui frână.
- Vrei să mă retrag? - Nu.
Poţi să te ocupi de maşini.
Dar fă ca orice mecanic şi doar repară-le!
N-am vândut niciodată o maşină furată în stare proastă.
Am principiile mele.
- E foarte bine... - De acord.
Dar n-ai mai ajunge la închisoare de două ori pe an.
Asta e clar!
Pentru mine, închisoarea e o şcoală de meserii.
Un internship.
Ne adunăm cu toţii,
facem schimb de idei...
Idei?
Ce idei?
Ei bine, de exemplu...
Închiderea centralizată.
În zilele noastre, poţi descuia orice maşină în 15 secunde.
Am învăţat asta la puşcărie.
Ca să vezi!
Fir-ar!
Ce idioţi!
E maşina unui poliţist!
Nu e de râs, boule!
Aşa...
Planul A.
Cravatele.
Pălăriile.
Batistele.
Gata?
Bună dimineaţa!
Permisul şi talonul.
Sigur, permisul şi talonul...
Sunt la tine?
Nu, sunt la tine, tată.
Îi îngropăm fiul!
În astfel de situaţii,
nu mai ştii de tine...
Era aşa de mic!
FIULUI MEU IUBIT
Micul Roberto...
- Îţi dai seama? - S-a dus prea devreme.
Uitaţi... Condoleanţe.
Cu toate astea...
- Purtaţi centurile. - Da, sigur.
Centurile sunt importante.
S-a blocat.
Lăsaţi, mergeţi...
Fiţi puternici!
Asemenea.
- Mulţumesc. - Eu vă mulţumesc!
- O zi bună! - Şi dumneavoastră!
Mai repede!
E copacul lui.
Îl vizitează zi de zi.
Nu spune niciodată.
Aşa că nici eu nu zic nimic.
Dar ştiu.
Copii, v-am chemat de urgenţă
din cauza unei situaţii deosebite.
Bérénice,
Christos...
Cum să vă spun...
Un avantaj al mediului nostru
e varietatea uluitoare de idioţi cu care ne întâlnim.
Numai aşa pot să îndur,
colecţionându-i ca pe fluturi.
Mai mici, mai mari,
bătrâni sau graşi,
idioţi veseli sau trişti...
Cei plini de ei...
Cei care se căiesc sunt cei mai rari.
Sunt de tot felul, nu te plictiseşti!
Într-o bună zi, avem de-a face cu cel mai cel dintre ei.
Nimic nu îl întrece.
Un om de o idioţenie totală, fără nicio scuză.
Cineva anume?
Nu. Voi, în general.
Cu realizările voastre.
De mici v-am intuit potenţialul,
dar mi-aţi întrecut toate aşteptările.
Ultimul bilanţ al firmei tatălui vostru
e culmea culmilor.
Într-o clipită, aţi falimentat o companie prosperă,
munca lui de-o viaţă.
- Mă declar impresionată. - Nu îmi asum toată vina.
Unde e soţul tău?
La un interviu.
Cumnatul lui, directorul, l-a băgat în şomaj.
Sper că nu are ambiţii prea mari.
Nu el a picat BAC-ul de trei ori.
Ajunge!
M-am gândit că soluţia ar fi să vindem castelul Brive.
Da?
De ce nu? Nu mergem niciodată acolo.
Cât am putea obţine pentru el?
Ştiu unde baţi.
Fără maşini, fără bijuterii.
Banii sunt pentru salvarea firmei, nu pentru voi.
Cu toate astea,
e necesară semnătura tatălui vostru pe actul de vânzare.
Aşadar, Christos, tu vei fi responsabil
de obţinerea ei.
- De ce eu? - Erai preferatul lui.
Şi cum îl găsesc?
- E dispărut de 15 ani. - Am demarat căutările.
Cu profesionişti din Securitate.
Primim veşti curând.
Poftă bună!
Hai să mergem!
Ca şoimii-n zbor trecând peste ţărmul natal,
Obosiţi de-a-şi purta metehnele umane,
Din Palos de Moguer, căpitani şi cătane
Porneau, îmbătaţi de un vis eroic şi brutal.
Mergeau să cucerească fabulosul metal
Adunat de Cipango din largi minele sale
Iar vânturi alizee îşi înclinau în zare
Antenele spre ţărmul de luni, occidental.
Sperând seară de seară zori de zi epice,
Fosforescent, azurul mării la Tropice
Le înnobila somnul de-un farmec negrăit;
Sau, când şedeau întinşi pe-albele caravele,
Priveau cum se ivesc pe cerul 'nalt spuzit
Din adâncul de ape o lume de noi stele.
Ce poem frumos! E ca noi.
Dacă spui tu...
E cam tras de păr.
Ce era?
O doradă.
E ora lor.
Cretinule!
Vezi ce văd şi eu?
Da.
Băiatul meu...
O clipă.
Termină, iubire!
Vă rog, continuaţi.
Băiete, ai vrea să lucrezi la primărie?
"Băiete, ai vrea să lucrezi la primărie?"
Nu-l luaţi în seamă. Aşa face el...
Măcar ştim că a înţeles întrebarea, nu?
"Măcar ştim că a înţeles întrebarea, nu?"
Staţi puţin... Face aşa mereu?
Nu, doar cu persoanele necunoscute.
E o problemă. Voiam să-l pun la recepţie.
Bună idee! E foarte receptiv.
Dar, dacă repetă fiecare întrebare care i se pune...
Vă daţi seama ce coadă s-ar face?
"Dar, dacă repetă fiecare..."
Mersi, am înţeles.
Atunci, îl pun... la sortare deşeuri.
E visul lui!
O să fie impecabil!
Încă un păhărel, dle viceprimar?
Încă un păhărel...
"Încă un păhărel..."
Eu o să...
Pentru că am...
Vă ţin la...
Bine, atunci...
Da, el e.
Nu îl ştiam aşa de violent...
Unde mergi, copilă?
Să culeg ciuperci pentru bunica.
O iubeşti mult?
Da, e bunica mea!
Nu e sezonul ciupercilor.
V-am mai spus că uneori e dus.
Crezi că e acolo, dar, de fapt, e în altă parte.
Credeţi-mă, şi acum e dus.
Îţi promit de-acum doar săruturi sărate
Şi dulci dezmierdări de miere-mbătate
Îţi promit un pat cuibărit sub un nor
Şi flori şi dantele şi nopţi de amor
1.500 de euro am încasat azi.
Nu e frumos?
- Mai vrei un covrigel, Grégoire? - Mersi, Sylvie.
Şi tu, iubire?
Nu, mersi.
Dă-mi cheia de 12.
Poftim.
Pope nu e aici?
Nu, a plecat la Nîmes.
- Cu serviciul? - Face puşcărie două luni.
De ce?
A dat peste un bodyguard care nu l-a lăsat în club.
- Ce urât! - Da! Maşina era ca nouă!
I-am schimbat bara!
Bodyguarzii dau afară oamenii dinăuntru,
nu pe cei de afară!
Lui Pope îi e bine acolo.
- Mai vrei nişte rosé? - Sigur.
Îl ştiu pe Henri. Pope o să fie bine.
Henri?
A fost paznicul meu luni de zile.
Suntem amici. A cam îmbătrânit.
Era la Toulouse.
La Toulouse?
Am stat şase luni. Nu mi-a plăcut deloc acolo.
- Mâncare proastă. - Nu era atmosferă.
Doar îl ştii! Dacă nu sunt bătăi...
Mai vrei un aperitiv, Grégoire?
Cel mai frumos era la Sete.
Închisoarea e ca restaurantul. De bucătar depinde totul!
- Ce? - Sete...
Trei stele!
Ce frumos!
E demnă de ghidul închisorilor gourmet!
A fost frumos să fim împreună, ca o familie.
Mai puţin Michel. Mă îngrijorează!
Mereu citeşte din cărţi!
Şi face ordine nonstop, şi acolo unde e deja ordine!
Mai bine şi-ar face ordine în căpăţână!
Ce e asta?
Asta nu!
Ce faci?
E spirt. Dezinfectez.
Dă-l naibii! Hai la masă!
Vezi tu,
dezordinea mea e atent studiată.
Îmi plac lucrurile care nu sunt la locul lor.
Asta le permite să existe.
Dacă le pui la loc,
trec neobservate.
Nu le vede nimeni.
E natură moartă.
Pentru mine, o cameră ordonată e ca un cimitir.
Viaţa e dezordine!
Scuze.
Unde mergi, copilă?
Culeg mure pentru bunica.
O placi, nu?
Da, tare mult.
Nu e sezonul murelor.
Îmi place când e dus.
Zâmbeşte tot timpul.
- Bună dimineaţa! - N-am făcut nimic!
Ce-a spus?
- Că n-a făcut nimic. - Exact.
Cine se grăbeşte să afirme asta înseamnă că a făcut ceva.
Dar, în cazul lui, e adevărat. Altfel nu o spunea.
Nu poate să mintă.
Zău? E un caz special!
Plecaţi! A scăpat un urs de la circ.
- De la circ? - Da, e la 30 km de aici.
Acum e prin zonă.
Dacă vedeţi ursul, o ştergeţi!
Ca atunci când vedem poliţia.
De ce spune asta?
- De ce se teme de poliţie? - Nu contează că e nevinovat.
La fel ca tatăl lui
şi bunicul, toţi se tem de poliţie.
Şi străbunicul lui se temea.
E ceva genetic.
Dacă e genetic...
- Ce înseamnă "genetic"? - Taci!
Căutaţi ursul?
Crezi că mă sperii?
Domnule urs!
Cară-te! Pac! Pac!
Nu-i lăsa să omoare ursul!
Calmează-te!
Respiră, linişteşte-te!
Nu-i lăsa!
Ştii...
Patronul barului... e un laş.
L-am văzut odată fugind,
fugea de...
de un...
Fugea de un iepure!
Fugea mâncând pământul.
Iepurele îl tot muşca de picioare.
Uite cum făcea iepurele!
Şi patronul era aşa de speriat...
Fugea de mama focului...
Şi apoi...
Iepurele l-a muşcat!
Te simţi bine?
- Da, mai bine. - Mai bine?
Dar nu-i lăsa să omoare ursul!
N-o să-l omoare.
Îţi jur.
- Promiţi? - Da, promit.
Domnule?
De la muşcăturile de iepuri puteţi face mixomatoză.
Ce l-a apucat?
Ca să vezi! E un vizionar.
Înainte spre victorie!
(Idem)
Subtitrări, vă rog!
"Gregorio, tu conduci."
E cineva aici?
Ce porcărie!
Unde e restul?
Ce Dumnezeu?
N-ai decât să goleşti frigiderul.
Brânză, miere...
Nicio problemă.
Dar cârnaţii,
niciodată!
De cârnaţii de Frankfurt sau de Toulouse
mai poţi să te atingi.
Dar cârnaţii de Morteau!
E erezie!
Erau cârnaţi de Morteau!
Mi se urcă sângele la cap!
Ştii cât durează să-i prepari?
E un proces incredibil de complex!
Un singur bărbat şi un porc proaspăt tăiat.
Reţeta datează de la 1500, băiete!
Şi toată savoarea
e dată de afumătoare.
Cine poate măsura
precizia necesară pentru mucegaiul perfect?
Înainte, erau numiţi
Frumuseţile din Morteau.
Zău aşa...
Doar nu i-ai mâncat singur!
Doar un... ştiu şi eu...
un urs ar avea un asemenea apetit!
El a fost!
Ursul.
Ursul!
Un urs care nu face diferenţa între cârnaţi şi crenvurşti!
Nu ştiam că sunt din Morteau.
Nu asta e problema!
Lasă cârnaţii. Urşii sunt plantigrade periculoase!
Îţi dă o labă de-ţi smulge capul!
O rană "mortală".
"Mort-al".
Nu vreau să-l prindă.
Un urs n-ar trebui să fie un clovn de circ.
Tu nu ştii cum e în cuşcă.
Unde mergeţi?
Dar dumneata?
De ce sunt cu mai mulţi oameni, de-aia sunt mai singur.
Nu ştiu ce să-i spun acestei lumi,
fiindcă nici ea nu ştie.
Oamenii mă privesc ca pe un extraterestru.
Dar tu, nu.
Tu eşti ca mine.
Doar amicul Grégoire
mă înţelege.
Fiindcă, de multe ori, şi el e dus.
Acolo ne întâlnim unul cu altul.
Şi nu mă mai simt singur.
Fiindcă râdem la fel.
Ceilalţi mă fac să plâng.
Ce-ţi mai face ursul?
E bine.
I-am dus legume şi nuci.
Îi plac mult!
Şi dorada.
Dar cel mai mult îi plac cârnaţii.
Cum merge treaba la primărie?
"Cum merge treaba la primărie?"
Cum merge la primărie?
"La primărie?"
Primărie?
Nu poate fi aici, nu?
Nu poate fi el!
Grégoire!
El e!
Şi acum?
N-am mai mâncat ţipar aşa bun!
Şi tocăniţa de vită...
Ce fac?
Grégoire, ştii...
Când o să mori,
dacă ai bunăvoinţa să mori aici, mă voi ocupa eu de tot.
Cum aş face pentru Johnny.
Slujbă, muzică, alai...
Tot satul va jeli pe "Que Je T'Aime".
Fiindcă toţi te iubesc.
La parastas, toţi mesenii vor fi răsfăţaţi.
Le prepar cotlete de miel, cum îţi plac ţie.
Cu fasole!
Ai să te bucuri, îţi garantez!
Ai încredere!
Mulţumesc, Jacquot, dar nu mă grăbesc.
Nu, spuneam doar aşa...
Eşti drăguţ.
Adio!
Pe mâine, bine?
Bine.
Incredibil!
Ce te aduce aici?
Mama.
Nu mă mir! E mai sentimentală.
Intră!
Ia loc!
Am invitat nişte prieteni.
N-am apucat să fac curat.
Un pahar de rosé?
Ai să vezi,
e vin produs local, foarte bun.
Îl ţin la rece.
Cum poţi trăi aici?
Ai clădit un imperiu.
Erai un vizionar!
Primul care a prins valul lemnului important din Amazon.
Frecventai cele mai înalte cercuri.
Acum prind valurile din laguna noastră
şi frecventez măcelăria lui Jacquot.
Măcelăria lui Jacquot?
Noroc!
Cum merge afacerea?
Nu prea bine.
Mama nu poate trăi decent.
Aşa de rău?
V-am lăsat pe mână o companie înfloritoare.
Nebuniile lui Jean-Victor ne-au băgat în groapă.
Ca director, l-am avertizat... Mă rog...
Apropo de asta...
Ţi-l prezint pe Michel,
prietenul meu.
Şi el e măcelar?
Vezi? N-am repetat.
Pe el nu l-am văzut de mult. E fiul meu, Christos.
"Pe el nu l-am văzut de mult."
"E fiul meu, Christos."
Am repetat puţin.
Nu e nimic, băiete.
"Nu e nimic, băiete."
Am venit de departe să îl văd pe tatăl meu...
Tatăl meu,
eroul cu zâmbet dulce
escortat de husarul la care ţinea cel mai mult,
un bărbat curajos şi mare de stat
care călărea...
Michel, te rog.
Lasă-ne singuri.
- Bine. - Mersi.
Cred că ţi-e foame, după atâta drum.
Mai am burrida de ţipar,
de alaltăieri, o să-ţi placă!
Miroase!
Un tată umbrelă
De frici mă fereşte Şi m-adăposteşte
Un tată parasolar
Mă înalţă-n zbor Şi râde uşor
Fiul tău e puţin mai special.
Sunt...
tatăl tău.
Nu mi-am explicat niciodată plecarea. E simplu.
Sunt un nemernic.
De fapt, e o muncă de echipă.
Stilul de viaţă al mamei tale a ajutat.
Ca să o păstrez, a trebuit să mă îmbogăţesc.
Şi, ca un ticălos, am defrişat păduri întregi
din întreaga lume.
Şi tu m-ai ajutat, împreună cu sora ta.
Mai vrei un Porsche? S-a mai dus o pădure.
O bijuterie Bulgari? Mai radem una!
Am devenit Contele de Cherestea.
Şi Dobitocul Şef.
Am plecat, pentru că trebuia.
În compania copacilor am descoperit modestia.
Mai ales un copac anume,
care îşi plânge vechiul prieten
doborât de un bou ca mine.
Dacă te întorci
să mă vezi,
vă fac cunoştinţă.
Cine ştie?
Dă-ne negroteiul! E sclavul nostru!
Nu.
Arăţi ridicol.
Du-te şi schimbă-te!
Imediat!
Idiotule!
Aşa!
- Ce avem la cină? - Las-o baltă!
Mai ştii bibanul-de-mare pe care l-am cumpărat... pescuit?
Îmi amintesc că era aşa de mare!
Nu se poate!
Uite aşa era!
L-am măsurat cu ruleta.
Ca să trişezi la pietre?
- Cu ruleta? - Are acurateţe variabilă.
E elastică.
Creşte distanţa dintre pietrele altora
şi o micşorează, în cazul tău.
Ai venit la timp! Mai ştii bibanul pe care l-am prins?
Măscăricii spun că era aşa de mare.
Da, exact. De ce?
Ba nu! Era uite atât!
L-a văzut şi el!
N-am spus niciodată că era aşa de mare.
Pare măsurat cu ruleta!
Ce s-a întâmplat?
Michel, ce e?
Se apropie! O să-l găsească! O să-i facă rău!
- Trebuie să facem ceva! - Calmează-te!
Seara vor opri căutările şi putem să îl ascundem.
Trebuie să mergem acum! Hai!
Uşor, nu mai am 20 de ani!
E cam răcoare aici.
- Tintin! - Roger!
Vedeţi vreun poliţist?
Recepţionat!
Acolo!
E bine, drumul e liber.
Merg să verific.
Vino aici!
Ia uite, prostănacii s-au rătăcit!
Frumoasă zi! Iar aţi ieşit la plimbare?
Cred că ursul vostru doarme dus, ca un pârş.
Ca un pârş?
Pârşii, la fel ca urşii, dorm până primăvara.
- E primăvară. - Da...
Probabil de-asta am văzut unul.
- Un urs? - Un pârş.
- Ajunge! Noi vorbim despre urs. - Despre urs!
E un urs simpatic. Lăsaţi-l în pace!
L-ai văzut?
Dacă vă luaţi după el,
ieri a văzut doi elefanţi plimbându-se prin vie.
Doi?
Unde era ursul, băiete?
- În peştera lui. - În peşteră?
Şi unde e peştera asta?
Pe mal, lângă deal.
A mâncat cărnaţii.
- Cârnaţii? - De Morteau.
Sunt buni!
"Ştii cât durează să-i prepari?"
"Procesul e incredibil de complex."
"Un singur bărbat şi un porc proaspăt tăiat."
"Reţeta e de la 1500. Aroma e de la fum."
"Cine poate măsura precizia necesară mucegaiului, băiete?"
Băiete?
Da, e foarte precis!
Să mergem!
- E genetic... - Taci!
Să mergem!
- Poliţia! - Arestaţi-i!
Arestaţi-i!
Poliţia! Mâinile sus!
Bine, arestaţi-ne!
Libertatea trebuie suprimată!
Puneţi sârmă ghimpată peste tot!
Închideţi animalele şi le lăsaţi libere
doar ca să facă tumbe, bătute de clovni ca noi
în circul vieţii!
Uitaţi-vă la voi!
Nu vedeţi
că faceţi jocul forţelor de represiune?
Staţi închişi în cazărmi, în maşini blindate,
în apartamente, în birouri, în minte!
Sunteţi câini ţinuţi în lesă
cu uniforme, caschete frumoase şi bastoane de snopit ticăloşi!
Apoi vă întoarceţi la coteţ şi bobiţe!
Treziţi-vă, pentru Dumnezeu!
Asta nu e viaţă!
Nu asta înseamnă viaţa!
Viaţa nu e aşa!
Arestaţi-i odată!
- Şi prindeţi ursul! - Da!
Ursuleţul iese la plimbare
A fugit din ascunzătoare
Ursuleţul a plecat grăbit
Şi acum nu mai e de găsit
Ursuleţul iese la plimbare
A fugit din ascunzătoare
Ursuleţul a plecat grăbit
Şi acum nu mai e de găsit
Ajunge! Gata!
- Ce faci, Thierry? - Toate bune?
- Julien! - Salut!
- A născut soţia? - Curând.
Te-ai întors?
Aţi zugrăvit.
Şi?
N-am găsit ursul.
A dispărut.
Daţi-le drumul.
Nu, celorlalţi!
Le dai drumul aşa?
După tot ce au spus despre noi? De ce, şefu?
E genetic.
Tintin! Ai văzut ursul?
Tocmai a trecut pe aici!
E pe dealul Goulotte!
Bine, am plecat!
O să fie bine.
Aşa.
Bravo, fiule! Ai salvat un deţinut.
Ce faci?
Era un filtru de poliţie în faţă.
N-am văzut nimic.
I-am mirosit, cu asta mă ocup.
Şi ce dacă?
Duba...
Ce-i cu ea?
Duba...
E furată.
Ne plimbăm şi noi!
Bună ziua!
- A fost bine. - Da.
Ce zi frumoasă!
Sunt obosit, dar fericit.
Poftim.
A căzu din camion.
Din camioane cad tot felul de nebunii!
- Mersi, prieteni! - Pentru puţin.
Ca să-l parafrazez pe autorul Bibliei,
al cărui nume îmi scapă,
"ţărână suntem"
"şi în ţărână ne întoarcem."
Se poate spune că, în privinţa asta,
Grégoire nu s-a sfiit.
N-a rămas nimic din el.
Sărac între săraci,
modest între modeşti,
a apărut aici într-o zi, din senin,
de pe tărâmul din care te alungă foamea.
Şi setea.
A trăit într-o cocioabă amărâtă,
dar uşa lui
era mereu deschisă...
tuturor.
Parcă îl văd şi acum...
TATĂLUI MEU IUBIT
E o premieră, să-ţi vezi propria înmormântare.
Deşi ştiu că nu sunt eu,
tot mă simt afectat.
Nu te uita aşa la mine!
Mi-a venit ideea de la soluţiile tale de curăţenie.
Trebuia să o fac.
Să fac curat.
Când nu există pădure,
nu mai sunt nici copaci care să o ascundă.
Nu are niciun sens.
Pentru mine, da.
Nu pricep.
Trecutul ne prinde din urmă.
E timpul să dau piept cu el.
Nu se poate
să priveşti trecutul în ochi, dacă stai cu spatele.
Să nu uiţi asta!
Nici asta nu are sens.
- Ba da, are. - Şi ce înseamnă?
Înseamnă că... Ai să înţelegi cât de curând.
Vreau să privesc Amazonul în ochi.
Nu ca să mai repar ceva, e prea târziu.
Doar să-mi cer iertare.
- Te las! - O să te mai văd vreodată?
Sigur că da! Ştii prea bine!
Încotro, copilă?
Ce-ţi pasă, boşorogule?
Pa!
Pune asta la loc.
E bine!
Hai s-o ştergem şi să bem ceva.
O ştergem cu maşina?
Nu.
Am terminat-o cu asta.
Să mergem, fiule!
Linişte!