Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
ČOVEK KOJI JE VIDEO MEDVEDA
"Ova priča je izmišljena. Sličnost sa stvarnim osobama nije čudna,
budući da su neke od njih stvarno i postojale. A neke još uvek postoje."
U ime Oca i Sina i Svetoga duha...
Zbogom, Žozefe!
"Ja sam baš voleo Žozefa
Stalno je padao.
Ovo je moj prijatelj, baš moj, Gregoar.
Drag mi je, ali ponekad je duhom odsutan.
On je ribar. Poluprofesionalni."
Žozefe, još kad si bio mali
bio si vrlo sitan.
Tvoj san je bio da postaneš džokej. Na sve si naskakivao.
Prvo na psa,
potom na kozu, pa na magarca.
Budući da si bio uporan,
na kraju si taj san i ostvario.
Žozefe, uvek si nam govorio...
Uvek si nam govorio...
Uvek si govorio:
"Kad konja zajašeš, znaš da ćeš kad-tad i sjahati."
To bi u tvom slučaju vrlo brzo usledilo.
A potom...
Prekjuče u Dovilu.
Na trećoj preponi si bio u debelom vođstvu.
Ali, bez konja. Odbio je da skoči.
Vodeni rov je bio predubok, pa si se udavio.
Molim vas!
"Ova ljudina je moj otac, Nanoš.
Njegova interesovanja su automobili. I zatvori.
To su mu važni klijenti.
Ponekad ga sedmicama nema.
Mama kaže da on mnogo radi.
A ovo je moj brat Pop.
Stalno se cereka. Ko će ga znati zašto."
Jedan, dva...
"Kao što rekoh, Žozef stalno pada.
Za mene kažu da sam neobičan.
Tako su socijalni radnici rekli mom ocu,
pre krvarenja iz nosa."
Asparagus?! -Asperger!
Ma evo njemu asparagus u nos!
Šta ta budala zna?
"Tata je odgovoran za mnoge krvave noseve."
Izvinjavam se...
"Tenten je hteo da bude ratni pilot."
To je moj!
Valjda je upao kad sam se nagnuo.
"Ali nije znao da čita.
I tako je postao nezaposlen. Čeka penziju."
Halo? Ko je to?
Koliki kapetani, koliki mornari
plove prema dalekim obalama?
Koliki će ovoj gostionici život dati?
Koliki su tragičnoj sudbi podlegli,
u crnoj noći pod ovaj šank zalegli?
Za Žozefa!
Samo hrabro! Obala je blizu!
I njeni podrumi!
Kad mornaru dođe sila,
ma gde mu obala bila,
mora da se olakša, i čvrsto da se drži
da ga ne bi plima potopila!
Drži se za užad, mornaru,
ako želiš opet kopna videti!
Šta ti to radiš?
Slušam stablo. Nešto mi govori.
Govori ti?
A o čemu?
Kaže da ga je strah.
Čega ga je strah? -Da će ga poseći. Kao njegovog prijatelja.
Hajde,
odvešću te kući.
Danas je tvoj dan, Ronsare.
Dan potisne noć,
a noć, tamna,
potiskuje dan koji blistavu senku nosi.
Razmislila sam!
Ti ne možeš da preuzmeš očev posao.
Jednostavno nisi za to.
A ne možeš ni doveka da budeš Gregoarov šegrt.
Čuješ li ti mene?
Došla sam do pomoćnika gradonačelnika.
Preko rođaka čuvara iz Tuluza
koji je poznavao tvog oca.
Možda ti nađe posao!
Zamisli, Mišele! Ti, u gradskoj upravi!
Ma poslušaj me!
Slušam, mama.
Gledaj me dok ti govorim!
I prestani da kopaš nos! -Nije to nos, mama.
To je Kupidonov luk.
Ko je sad taj?
Rimski bog ljubavi.
Prikazuju ga s lukom i strelom.
Zakrivljenost gornje usne na licu nalikuje na njegov luk.
Vrhovima dodiruje medijalni rascep.
Jasno.
Nego, Mišele, mogao bi da postaneš državni službenik! Zar to nije divno?
Ti voliš urednost i čistoću.
Zamisli da radiš u Gradskoj čistoći!
To je posao do penzije. San snova!
A i mi bismo bili mirni.
Tata i ja nećemo zauvek biti tu.
A kamoli Gregoar! Taj nije u cvetu mladosti.
Silvi! -Evo me!
Mišele, iskoristi tu priliku!
Čuješ li me?
Šta sam sad rekla?
Državna služba, voliš čistoću, gradska čistoća.
San snova.
Nećemo zauvek biti tu.
Nije Gregoar u cvetu mladosti.
Evo me!
Iskoristi tu priliku!
Šta ćemo?
Uništićemo im sve te glupe čelične mašine!
Pokret!
Šta je sad?
Anakine!
Ima li koga?
Dobro jutro.
Danas ne rade.
Sutra ćemo ih pozvati.
Ne idem u gradsku upravu. -Nego gde?
Na pecanje s Gregoarom. -Na pecanje?
U odelu?
Crna odeća pokazuje žalost za prijateljem.
Žozef mi je bio veoma drag. Bio je smešan. Stalno je padao.
Pa, sad više neće padati.
Nije u tome stvar.
Crna odeća pokazuje tamu u srcu.
Ali život ide dalje.
Nemoj da mučiš nekoga ko je u crnini.
U pravu je.
Ne muči čoveka u crnini!
Uzmi onda barem čizme!
Imaš čizme?
Nemoj da ih uprljaš.
Vidi!
Doneo sam ti knjigu.
"Mali princ".
To si ti.
Gregoare, hoćeš li ti uskoro umreti?
Nije mi u planu.
Dobro onda.
A šta je to državni službenik?
Nešto što ti nikad nećeš biti.
Zašto?
Zato što ptici nije mesto u kavezu.
A jesi li ti ptica?
Jesam.
Ja sam iz svog kaveza davno otišao.
Iz kojeg kaveza?
Čuj, pazi ti na svoj plovak! Ribe grizu.
A šta ako ne grizu?
Onda čekaj dok ne počnu!
Dođavola!
Veoma lepo!
Na pecanju se ne brblja!
Buka rastera ribu!
A tek ovo...
Gle, zagrizla je!
Baš si bio smešan!
Stalno si padao.
I bio si sitan.
Delovao si kao da si još daleko.
A sada stvarno i jesi daleko.
Imam odrezak, ramstek, biftek,
ovaj sočni odrezak...
Žako! Ovo je govedina?
Nego šta! -Tako sam i mislila.
Dođite! -Šta je?
Pogledajte kako je ružičast!
Daj!
Stani tu!
Evo, tu.
Pazi sad!
Može?
Dakle?
Ostao sam bez teksta.
Zašto si sve to ovde strpao?
Rozi ne želi to u dnevnom boravku.
Ljubomorna je.
I zato, uveče...
Neću da čujem kraj.
Dosta mi je tog Džonija!
Žako, vraćaj se ovamo!
Jadan Žozef.
Moje duboko saučešće.
Hvala, Gregoare. -Bili smo kod njega.
Ipak, prijatan vam dan.
I vi idete u ribolov?
Sredili smo se za važnu isporuku.
Kupi mi narukvicu! -Već imaš jednu.
Svinja!
Jedan "roze". -Stiže!
Zašto ste danas svi u crnini?
Imam važnu isporuku.
Nanoše,
moraš malo da usporiš.
Zar da odem u penziju? -Ne.
Samo nemoj automobile da prodaješ nego ih popravljaj!
U životu nisam prodao ukradeni auto u lošem stanju.
To je stvar principa.
Ma to je dobro. -I jeste!
Tako ne bi svako malo išao u zatvor.
To dobro kažeš.
Meni ti je zatvor kao edukacija.
Učenje.
Okupimo se, razmenjujemo savete...
Savete?
Kakve to?
Ne znam, recimo...
Ovi pametni ključevi.
Danas svaki auto otključaš za 15 sekundi.
To sam u zatvoru naučio.
Zamisli!
Sranje!
Kakve budale!
Digli smo policijski auto!
Tebi je to smešno?
Dobro.
Plan A.
Kravate.
Šeširi.
Maramice.
Idemo?
Dobar dan, gospodo!
Ličnu i saobraćajnu. -Naravno, odmah.
Jesu li kod tebe?
Kod tebe su, tata.
Idemo na sahranu njegovog sina.
U takvim situacijama...
Čovek se malo pogubi...
Bio je tako mlad!
"Voljenom sinu"
Mali Roberto!
Zamisli!
Premlad je otišao.
U redu... Naše saučešće.
Ali...
Vežite se! -Da, naravno.
Pojas je važan.
Zapeo je.
Nema veze. Idite!
I srećno!
Srećno i vama!
Hvala. -Hvala vama.
Doviđenja. -I vama!
Požuri!
"Njegovo stablo.
Posećuje ga svakoga dana.
Ali nikad o njemu ne govori.
Pa ga ni ja ne spominjem.
Ali znam."
Deco, hitno sam vas pozvala zato što se radi o vanrednoj situaciji.
Berenis,
Kristose...
Kako da to kažem...
Lepota naše klase jeste bogata ponuda idiota.
Tako ih je lakše podneti.
Skupljam ih kao leptire.
Male, velike...
Stare, debele...
Vesele idiote i tužne.
Ponosne.
One koje je sramota. Ti su ređi.
Svega ima. Nikad nije dosadno.
Ali jednog dana se čovek nađe pred onim najvećim,
nenadmašnim.
Potpuna, neoprostiva glupost.
Mislite na nekoga konkretno? -Ne, mislim na vas.
Na vaš kompletan opus.
Već ste kao mali pokazivali taj dar,
ali sad ste nadmašili moja očekivanja.
Poslednja revizija kompanije vašeg oca bila je neviđeni uspeh.
U rekordnom ste roku uništili uspešnu kompaniju koju je celog života gradio.
Svaka čast! -Nisam samo ja kriv.
Gde je tvoj suprug? -Na razgovoru za posao.
Izgubio je posao zbog šuraka direktora.
Samo neka smanji očekivanja.
Ti ni gimnaziju nisi završio. -Dosta!
Razmislila sam. Prodaćemo dvorac Briv da spasemo stvar.
Stvarno?
Zašto ne? Nikad tamo ne odlazimo.
Koliko za njega možemo da dobijemo?
Neverovatni ste!
Ništa od automobila ni od nakita!
Tom prodajom spasavamo kompaniju, a ne vas!
Jedino...
Treba nam još potpis vašeg oca.
Kristose, ti imaš zadatak da od njega izvučeš taj potpis.
Zašto ja? -Tebe najviše voli.
A kako da ga nađem?
Već 15 godina ga nema. -Angažovala sam tajnu službu.
Uskoro će nam se javiti.
Prijatno.
Dobro, hajdemo!
Poput sokola u slobodnom letu,
što svoje muke na krilima nose,
iz Palosa isploviše mornari, kapetani,
obuzeti snom o junaštvu i sili.
Krenuše da nađu tu rudu iz priča,
što u nedrima Cipanga zri,
dok im vetar izvija jedra
prema neotkrivenim zemljama.
Svake večeri uzbuđenje nagoveštava,
tropsko plavetnilo mora mami,
kroz san im svetluca zlatni sjaj.
S belog pramca gledaju
kako na stranom nebu rastu
iz dubina okeana nove zvezde.
Lepa pesma! To smo mi.
Možda.
Uz malo mašte.
Šta je to bilo?
Orada.
To je doba dana.
Budalo!
Vidiš li ti isto što i ja? -Vidim.
Dakle, sinko...
Samo trenutak.
Dosta, dragi!
Izvolite, nastavite.
Sinko, da li bi hteo da radiš u gradskoj upravi?
On vam često tako ponavlja.
Tako bar znamo da je shvatio pitanje. Zar ne, sinko?
Bar znamo da je shvatio. Zar ne, sinko?
Čekajte... Stalno to radi?
Ne! Samo s nepoznatima.
To je nezgodno. Hteo sam da ga stavim na recepciju.
On je vrlo receptivan!
Da, ali ako ponavlja svako pitanje koje čuje,
to će onda potrajati.
Ako ponavlja svako pitanje...
Dobro, shvatio sam!
U redu, onda ću ga staviti... U gradsku čistoću.
To je njegov san!
Sve će biti čisto!
Još jednu, gospodine?
Još jednu...
Moram sad...
Imam...
Već ću vam...
Javiću vam...
Da, to je on.
Ne sećam se da je bio tako agresivan.
Kuda si krenula, dete drago?
Idem da berem gljive za baku.
Voliš svoju baku?
Da, svoju bakicu.
Ali nije sezona gljiva!
"Spomenuo sam da zna da se izgubi.
Prisutan je, ali zapravo nije.
Sada, znajte, nije prisutan."
"Obećavam ti ukus soli na usnama.
Milovanja nežna kao med.
Obećavam ti krevet ovenčan nebesima,
cveće i čipku za divne noći ljubavne."
Danas smo zaradili 1500 evra!
Sjajno, zar ne?
Još štapića, Gregoare? -Hvala, Silvi.
A ti, zlato?
Ja neću.
Dodaj mi dvanaesticu!
Evo.
Pop nije ovde?
Ne. Otišao je u Nim.
Poslom? -Ne, zatvorom. Dva meseca.
Šta je skrivio?
Pregazio izbacivača koji mu nije dao da uđe.
Gadno. -Veoma. Gotovo nov auto! -Ceo branik treba menjati!
Izbacivač bi trebalo da izbacuje iznutra, a ne napolju!
Biće Popu dobro.
Još jedan "roze"? -Može.
Biće dobro. Ja poznajem Anrija.
Anrija?
On je bio moj čuvar. Sad smo drugari. Ali starimo.
U Tuluzu.
Bio si u Tuluzu? -Šest meseci. Nije mi se svidelo.
Očajna klopa. -Loša atmosfera, kaže.
A znaš njega. Ako nema galame...
Još jedan sendvičić? -Hvala.
Najbolje mi je bilo u Setu.
U zatvoru ti, kao i u restoranu, sve zavisi od kuvara.
Šta? -Joj, Set! Tri zvezdice!
To je bilo divno! -Gurmanska ponuda!
Lepo je kad je porodica na okupu.
Osim Mišela. On nas brine.
Samo čita te svoje knjige.
I posprema. Non-stop. I više puta!
Neka pospremi taj haos u svojoj glavi!
Šta je ovo?
A, ne!
A, ne! To nećeš!
Šta to radiš?
Dezinfikujem.
Ma pusti to! Dođi da jedeš!
Znaš, kod mene vlada besprekoran nered.
Ja volim kad je sve razbacano.
Tako stvari mogu da žive.
Kad je sve pospremljeno, stvari više ne primećujemo.
Ne vidimo ih.
To je onda mrtva priroda.
Za mene je uredna soba poput groblja.
Život je nered!
Izvini.
Kuda si krenula, dete moje?
Berem kupine za svoju baku.
Voliš baku?
Mnogo.
Ali sad nije sezona kupina!
"Sviđa mi se kad je odsutan.
Tada se stalno smeši."
Dobro jutro. -Ništa nismo skrivili!
Zašto to kažeš? -Zato što nije ništa skrivio. -Aha!
Kad neko to kaže, taj je sigurno nešto skrivio.
Ali istina je. Da je nešto skrivio, on bi rekao. Ne zna da laže.
Taj je poseban slučaj!
Vratite se kući. Medved je pobegao iz cirkusa.
Nekih 30 km odavde. Sad je došao do nas.
A kad naiđeš na medveda, briši!
Kao i kad naiđeš na policajca.
Zašto se boji, ako nije ništa skrivio?
On se boji, iako nije kriv.
I otac mu se boji policije, i deda...
I pradeda se bojao.
To im je genetski.
Pa dobro, ako je genetski...
Šta to znači genetski? -Tiho!
Ima li ovde medveda?
Ne bojim te se!
Nemoj, medo!
Beži! Bum!
Ne daj im da ubiju medveda! -Smiri se!
Diši. Smiri se.
Ne daj im!
Ma znaš...
Taj gostioničar je kukavica.
Jednom sam ga video kako beži... Beži od...
Beži od...
Bežao je od zeca!
Kao od đavola!
A zeka ga je grickao za noge!
Gle, sad ću ti pokazati kako zeka ide...
A gostioničar se prepao!
I trčao je i trčao...
A onda...
Zeka ga je ugrizao!
Jesi li dobro?
Bolje sam. -Jesi?
Ali ne daj im da ubiju medveda!
Neće.
Kažem ti.
Obećavaš? -Obećavam.
Gospodine!
Pazite, ako vas ugrize zec, može da vam prenese miksomatozu.
O čemu on to?
Ko će ga znati. Ima vizije.
"Zauvek do konačne pobede!
(isto)
(opet isto)
Titlove, molim!"
"Druže moj, sad ti naređuješ!"
Gde su svi?
"Pravo sranje!"
A gde su drugi?
Ma šta je ovo?
Kradeš mi iz frižidera? Dobro. Sir, med... U redu.
Ali kobasice...
To ne smeš!
Ako su viršle ili sveže,
to još može.
Ali dimljene!
To je svetogrđe.
To su bile kobasice iz Mortoa!
E, to me baš ljuti!
Znaš li ti koliko traje ta izrada?
To je nepojmljivo složen posao!
Čovek, sam, pred tek zaklanom svinjom!
To je recept iz 15. veka, dečače moj!
A sav onaj ukus
dolazi od dima.
Ne može ni da se opiše ta preciznost savršenog punjenja, dečače!
Nekada su je zvali Lepoticom iz Mortoa.
Tako da, stvarno...
Nisi ih valjda sve sam smazao?
Toliko bi mogao da pojede samo neki medved, šta ja znam.
I jeste.
Medved?
Medved! Taj ne zna razliku između nje i viršle!
Nisam znao da su iz Mortoa.
Nije u tome stvar! Medved je opasan plantigrad!
Može jednom šapom da ti skine glavu!
Srezao bi te kao kobasicu.
Razumeš li?
Ne želim da ga uhvate. Medved nije za cirkus.
Vidi se da ti nikad nisi bio u kavezu.
Kuda ste krenuli?
Kuda ste vi krenuli?
Što sam više među ljudima, to sam osamljeniji.
Ne znam šta da ovom svetu kažem jer ni on ne zna šta da mi kaže.
Ljudi me gledaju kao da sam pao s Marsa.
Ali ti ne.
Ti si poput mene.
Razume me samo moj prijatelj Gregoar.
Jer je i on često duhom odsutan.
Tamo se nalazimo.
I tada kao da više nisam sâm.
Jer se isto smejemo.
Od svih ostalih mi se plače.
Kako je tvoj medved?
Dobro.
Odneo sam mu povrće i oraščiće.
Obožava ih.
I ribe.
Ali najdraža mu je kobasica.
A kako posao u gradskoj upravi?
U gradskoj upravi?
Ma, nemoguće!
Ma to nije on!
Gregoare!
On je!
Šta je sad ovo?
Bolju jegulju nisam jeo!
A tek tvoj goveđi gulaš...
Šta sad rade?
Gregoare, čuj,
kad ti umreš,
ako to učiniš ovde, ja ću se za sve pobrinuti.
Kao što bih i za Džonija.
Misa, muzika, povorka...
Celo selo će plakati na "Kako te volim"!
Zato što te vole!
A za ručak ću počastiti sve zvanice
onim jagnjećim odrescima koje ti voliš.
Sa zapečenim pasuljem!
Znaj da ćeš sigurno biti zadovoljan!
Kad ti kažem -Hvala ti, Žako, ali meni se ne žuri.
Ma ne, ja to samo tako kažem!
Divan si!
'Ajde, zdravo.
Vidimo se sutra.
Da.
Ne mogu da verujem!
Otkud ti?
Majka.
Ne čudi me. Ona je sentimentalna duša.
Izvoli.
Sedi!
Bili su mi prijatelji.
Nisam stigao da počistim.
Hoćeš čašu "rozea"?
Videćeš...
To je naš. Izvrstan je.
Da se rashladi.
Kako možeš ovde da živiš?
Izgradio si carstvo! Bio si vizionar.
Prvi si uhvatio talas uvoza drva iz Amazonije.
Kretao se u visokom društvu.
E pa, sad gledam naše talase
i družim se s mesarom Žakoom.
S mesarom?
Živeo!
Kako posao?
Loše.
Mama više ne može pristojno da živi. -Stvarno?
Ostavio sam vam kompaniju u punoj snazi.
Potopile su nas Žan-Viktorove ludorije.
Ja sam ga, kao direktor, upozorio...
Uglavnom...
Ovo je moj prijatelj Mišel.
I on je mesar?
Vidiš? Nisam ponovio.
Ovo je moj sin Kristos, kojeg dugo nisam video.
Ipak sam malo ponovio.
Ništa zato, dečače moj.
Znate, dugo sam vozio da vidim svog oca...
Svog oca!
Tog heroja milog osmeha
u pratnji jedinog, najdražeg husara,
hrabrog i časnog čoveka,
što jaše... -Mišele!
Ostavi nas, molim te. -U redu. -Hvala.
Mora da si od puta ogladneo.
Ostalo mi je čorbe od jegulje.
Od prekjuče je. Izvrsna!
Pomiriši samo!
Tata kišobran,
skriva me od briga.
Tata suncobran,
s kojim se bezbrižno smejem.
Sin ti je malo neobičan.
Ovde
tvoj otac.
Nikada ti nisam objasnio zašto sam pobegao. Jednostavno je.
Zato što sam gad.
Doduše, bio je to timski rad.
Pomogla mi je tvoja majka i njen način života.
Morao sam da se obogatim kako bih je zadržao.
Kao pravi kreten, sekao sam čitave šume, svuda po svetu.
A pomagali ste mi i tvoja sestra i ti.
Želite još jedan "Porše"? Ode još jedna šuma!
Još nešto od "Bulgarija"? Ode još jedna.
Postao sam car drva.
I glavni serator.
Morao sam da odem.
Drveće me naučilo poniznosti. Pogotovo jedno stablo.
Poznajem ga. Ono oplakuje prijatelja kojeg je saseklo smeće poput mene.
Ako se vratiš,
ako ponovo dođeš kod mene,
upoznaću te s njim.
Nikad se ne zna.
Predaj nam crnca! On je naš rob.
Neću.
Smešno izgledaš!
Daj, presvuci se!
Idem.
Budala!
Čoveče!
Šta je za večeru?
Sećate li se velikog lubina kojeg sam kupio... Ulovio?
Mislim da je bio ovoliki. -Ne, ovoliki! Evo...
Poneo sam čak i metar!
Da varaš na boćanju?
Taj tvoj metar? -Taj menja dužinu.
Kao guma.
Uvek tuđe buće budu dalje.
A tvoje bliže.
Baš mi ti trebaš! Sećaš se onog mog lubina?
Oni kažu da je bio ovolicki.
Pa i jeste. Zašto?
Ma ne! Ovoliki je bio!
Njemu je ovoliki.
Nisam to rekao. Bio je ovoliki!
Kao da si ga merio metrom.
Šta se dogodilo, Mišele?
Sve su mu bliže! Naći će ga i ubiće ga!
Moramo da mu pomognemo! -Smiri se!
Neće ga tražiti noću, pa ćemo ga sakriti.
Moramo smesta da krenemo!
Polako! Nemam ja 20 godina!
Malo je prohladno.
Tentene! -Prijem!
Ima li pandura?
Proveravam!
Tamo!
Sve je čisto.
Idem da pogledam.
Dođi.
Vidi one tupane! Pojma nemaju.
Lep dan. Opet šetnjica?
Mora da se taj vaš medved sakrio kao puh.
Puh?
Da. I puhovi spavaju zimski san.
Proleće je.
Aha, zato sam ga i video!
Medveda? -Ma puha!
Mi tražimo medveda.
Medved je dobar. Pustite ga na miru.
A ti si ga video?
Ako njega slušate... Juče je u vinogradu video dva slona!
Dva?
Gde je bio taj medved, sinko? -U jazbini. -A gde je to?
Na obali, pored brega.
Jeo je kobasice.
Kobasice? -Iz Mortoa.
Dobro. -Znate li kako je njih teško napraviti?
Nepojmljivo! Čovek, sam, pred tek zaklanom svinjom!
Recept iz 15. veka, ukus dima.
Ta preciznost do savršenog punjenja, dečače!
Dečače?
Bogami je detaljan!
Hajdemo!
Mislim, ta genetika... -Zaveži! -Hajdemo.
Policija! -Uhapsite ih!
Policija! Ruke u vis!
Dobro...
Ukinite svaku slobodu!
Samo žičane ograde svuda!
Životinje trpamo u kaveze!
Puštamo ih samo da zabavljaju nas, klovnove u cirkusu života!
Pogledajte sebe! Zar ne vidite da su i vas zatvorili?
Kavezi vaših kasarni, oklopnih vozila,
vaših stanova, kancelarija, glava!
Svi ste kerovi na povocu, u lepoj uniformi,
pendrecima mlatite zločeste!
A uveče, natrag u štenaru na večeru!
Otvorite oči!
To nije život!
Život nije to!
Nije to.
Pa uhapsite ih!
I nađite tog medveda!
Meda u šetnju otišao,
brlog je svoj napustio,
meda po šumi šetao,
niko ga nije našao.
Meda u šetnju otišao,
brlog je svoj napustio,
meda po šumi šetao,
niko ga nije našao.
Dosta!
Zdravo, Tjeri! -Kako je?
Žilijene! Supruga ti se porodila? -Još malo.
Vratio si nam se?
Okrečili su zidove.
Dakle?
Medveda još nema.
Nestao je.
Pustite ih!
Ne njih, one druge!
I samo ćeš ih tako pustiti?
A šta su nam sve izgovorili! Zašto, šefe?
To je genetski.
Tentene, jesi li video medveda?
Bio je tamo!
Eno ga na brdu Gulet!
Dobro, idemo!
Ništa se ne boj.
Tako.
Bravo, dečače. Spasao si zatočenika.
Šta je?
Policija je zatvorila put.
Nisam ih video.
Ja ih nanjušim. To mi je posao.
I šta sad?
Kombi.
Šta s njim?
Kombi...
Ukrao je.
Prijatna šetnjica.
Dobar dan.
Baš je bilo dobro. -Da.
Baš lep dan.
Umoran, ali srećan.
Nego, evo...
Ovo je ispalo iz nekog kamiona.
Zamisli šta sve iz tih kamiona ispada!
Hvala, prijatelju. -Nema na čemu.
Kako kaže autor Biblije, čijeg se imena sad ne sećam,
svi smo prah i u prah ćemo se vratiti.
Moglo bi se reći da je naš Gregoar u tom smislu sebi dao oduška.
Ništa od njega nije ostalo.
Siromašan među siromašnima, skroman među skromnima.
Samo se jednog dana pojavio.
Iz zemlje gde vlada glad. -A verovatno i žeđ.
Živeo je u bednoj prizemnoj kući,
ali njegova su vrata uvek bila otvorena...
Za svakoga.
Još uvek ga vidim kako...
"Voljenom ocu"
Nikad još niko nije gledao svoju sahranu.
Znam da to nisam ja,
ali ipak me dira.
Ne gledaj me tako!
Ideju su mi dala tvoja sredstva za ćišćenje.
Morao sam to da učinim.
Sve da počistim.
Znaš, dečače moj, ako nema šume, od nje se ne vidi drveće.
To nema smisla.
Ja razumem.
Ja ne razumem.
Prošlost nas uvek sustigne.
Vreme je da se suočim s tim.
Znaš, ne možeš da gledaš iza sebe ako okreneš leđa.
Ne zaboravi to!
Ni to ništa ne znači.
Znači! -Šta?
Znači... Jednom ćeš shvatiti.
Ja želim da Amazoniju pogledam u oči.
Prekasno je da popravim stvar,
ali želim da je zamolim da mi oprosti.
Zdravo. -Hoćemo li se opet videti?
Znaš da hoćemo.
Kuda si krenula, dete moje?
Šta te briga, starkeljo?
Zdravo!
Skloni ovo!
Odlično!
Hajmo da se iskrademo na pićence!
Da ukrademo? Auto?
Ne.
Gotovo je s tim.
Hajdemo, sinko.
Začepi!
MEDIATRANSLATIONS