Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Pojď, Vero.
Ahoj, Saro.
Chtěla jsem vědět, jak to dnes šlo.
Jak se máš? A tvoje sestra?
O studio se neboj, mluvila jsem s nimi
a podrží ti ho, dokud se nevrátíš do New Yorku.
Pa, zlatíčko.
Mám tě ráda.
Nech ji.
Já to udělám.
To dřevo je vlhké.
Není, jen jsi vyšla ze cviku.
Možná.
Dáš si pivo?
Dobře.
Žádné nemáme.
- Jenom tohle divné s citronem. - To je jedno.
Je zvláštní ho tu nevidět.
Jo.
Saro, zůstaň u nás. Postelí máme dost.
Ne, zůstanu tady, ať můžu cvičit.
Můžeme klavír přivézt.
Ne, jsem tu v pohodě.
Jak chceš.
Mohla bys mi půjčit svoje auto?
Jo, jasně, vezmi si ho.
Díky.
Nechápu, proč se pořád jezdí tou roklí. Je tak těžké dokončit dálnici?
Stavbu zastavili před třemi lety.
- Proč? - Co já vím? Politika.
Jo.
Z té silnice se mi motá hlava.
Jemu ne, očividně.
Pořád někam spěchal.
Nevím, jak to mám říct dědovi.
Tato?
Ahoj, Andrési.
Jo, je tady.
Už je hrozně pozdě, možná by měla zůstat tady.
Dobře, jo. Zítra ahoj.
DOMOV PRO SENIORY JAVASTA
Ahoj.
Ty jsi mi taky moc chyběl.
Já vím.
Kdy jsem se vrátila? Včera.
Jak dlouho tu zůstanu? Ne.
Chceš vědět, jaký je New York?
Je nádherný, dědo.
Je tam spousta lidí,
obrovské budovy, moře světel, hlavně o Vánocích.
Musíš jet se mnou.
Naše Fina je krasavice.
Ještě si najdeš přítele a vyrazíš do města!
Za mlada jsi určitě zlomila tolik srdcí.
Veselá kopa.
Už jde ta otravka a nese ti oběd.
Vážně?
Díky mně se tvůj děda dožije 96, silný jako dub.
Je to skvělé, že tě přijela vnučka navštívit.
Je tak milý.
A jak jsme ti jako děti dávaly zabrat, co?
Pamatuješ, jak jsme jehněti udělaly melír?
Málem jsme ho otrávily.
Chuďátko.
- To vymyslela ona. - Cože? Barvu přineslas ty.
Já jen poslouchala.
Tvoje vnučka se tváří, že neumí do pěti počítat, ale...
Svatá promluvila.
Dáš mu to ty?
Musí se to rozpustit ve vodě. Tamhle máš fontánku.
Tak jo, nechám vás tu samotné, musím jít.
Rebeco, proč se někdy nestavíš u nás?
- A kdy odjíždíš? - Po svátcích.
Super, Saro. Jo, stavím se.
Ještě kousek doprava a máš to, Germáne. Dobře, dobře.
Ještě jeď.
- Myslíš, že mi to vystačí? - Do ledna máš až až.
- Kdy podepíšeš převod? - Někdy v lednu.
Dobře, tak podepíšeme smlouvu a druhý den si je vezmu.
Tak jo, domluvíme se. A v sobotu se uvidíme.
- Ahoj, Saro. - Ahoj.
- On si odveze ovce? - Jo.
Proč?
No, koupí je, až to zdědíme. Vyplatím ti půlku.
- Já myslela, že si je necháš ty. - Já?
Kdepak, mám práce nad hlavu.
- Řeklas to dědovi? - Ne.
Můžem mu to říct o Vánocích.
To je ten pravý den na takové zprávy, co?
Na takovou zprávu není vhodná chvíle nikdy.
Nemusíme mu to říkat vůbec.
A co mu řekneme?
Nevím, že je pryč, na cestách.
Saro, děda není hloupý.
A nechci mluvit o tátovi, jako by žil.
Jsou hezké, že?
Úžasné.
- Co je to za plemeno? - To jsou pyrenejské hnědé.
- Zdravím. Ochutnáte? - Tak jo.
To je zajímavé struhadlo.
- Andrésova matka ho má. - Vážně? A funguje?
Jo, ale moc ho nepoužívá.
- Jak se máte, holky? - Armando, jak je?
Dobře, nestěžuju si. Vzhledem k okolnostem.
My jdeme blíž, ano? Uvidíme se pozdějc.
Chtěl bych vám poděkovat, že jste přišli.
Je důležité šířit a účastnit se takových akcí,
které se snaží podporovat místní produkty,
zviditelnit naši gastronomii a řemesla,
a díky osobnímu doporučení rosteme.
Rádi bychom vzpomněli na našeho přítele a kolegu, Julia Bescóse,
který nedávno zemřel při tragické nehodě
a zanechal v nás stopu, kterou nikdy nebudeme moci smazat.
Jeho úsilí bránit náš venkov,
rozsáhle farmaření, záchrana ohrožených druhů
a jeho víra v ekologii jako způsob života ve všech ohledech,
na to se nezapomene.
Proto zveme na pódium jeho dcery, Elenu a Saru,
aby převzaly dar, který jsme připravili na jeho počest.
Díky, Germáne.
Děkuju.
- Děkujeme. - Není zač.
Děkuju.
Co si dáš?
Klobásu. A ty?
Já asi chorizo.
- Chorizo, nebo klobásu? - Klobásu.
Děkuju.
To chorizo je studené.
Chceš?
- Je dobrá. - Výborná.
Rozdělíme se, jestli chceš.
Ahoj.
Tino.
- Jak se máš? - Jde to.
Teď jsem skončila, musela jsem na jednu farmu.
Nedají pokoj ani o svátcích.
- Kdo to má vydržet, co? - No jo.
- Ahoj, Saro. - Ahoj.
Minule jsem se nestihla představit. Jsem Tina, přítelkyně tvého otce.
Těší mě.
Jak to jde s ovcemi?
Dobře. Zítra oddělíme ty objednané.
- Kdybys potřebovala pomoct, řekni. - Ne, v klidu. Pomůže mi ona.
Už jsi v roli pastýřky, co?
- Je to změna. - To jo.
Jdu si pro něco k pití. Dáte si taky?
- Ne, já nic. - Já ještě mám.
- Tak zatím. - Zatím.
Je chovatelka? Myslela jsem, že je jedna z těch německých včelařek.
To jsou jiní. Chová koně, ale je veterinářka
Stará se o pár farem.
Chodila s tátou.
Bude večeře na Fedeho narozeniny. Musíš tam jít.
- Rebeco! - Promiň.
Nemůžu, mám večeři se sestrou.
No tak nechoď.
- Chci být s ní. - Dobře.
- Ale to je naposled. - Fajn.
- Teď mě drž pořádně. - Jasně, držím.
Ne!
- Rozbilo se něco? - Ne, v pohodě.
A takhle jsem vážně chtěla vypadat.
Nerozesmívej mě, nebo spadnu. Pomoz mi.
- Už jdu. - Máš to?
- Trochu podoba tam je. - To víš, že jo.
- Páni! - Můj první klavír.
- Tohle dělám v pečováku. - Vážně?
Krása.
Voňavé dopisy!
Už nevoní.
"Ahoj Saro. Dnes mi dal Fede na dvoře kytku."
Co je to?
To jsou kazety, co jsem nahrávala se ségrou a tátou.
A naše první skladby.
- Teda, z toho by byla celá deska. - Ale jdi! Všechny byly hrozné.
Ale jdi! Všechny byly hrozné.
Je tu všechno.
"Exkluzivně: Geri Halliwellová je z Huescy.
Kdo je Ana María Hidalgová?
Matka zpěvačky ze Spice Girls, narozená v sousední vesnici Estadille.
Dnes máme rozhovor s její sestřenici Cillas,
která nám poví o svém vztahu se zrzavou Spicekou."
Teda, daly jsme si s tím práci.
- Měla jsem se věnovat showbyznysu. - Jo, máš talent.
A velký.
"Exkluzivní rozhovor s pekařem Pedrem." Páni.
To už je doba.
Co je to?
To ne, musí to být prošlé.
Super, aspoň zkusíme něco nového.
Ne? Jo!
Jsi stejný blázen jako tvůj táta.
Myslíš?
Byl podivín, jako ty.
Tady jsou všichni jen loutky, ale on byl jiný. Měla jsem ho ráda.
Znáš tady nějakou zahraniční veterinářku?
- Tinu, tu Němku? - Jo, tu.
Víš, kde bydlí?
Na Camino del Picadero, je to tam jediný dům.
- Saro, víš, že...? - Jo, vím.
Dobře.
Saro...
Co?
Nic, jen jsi mi chyběla.
- Ale jdi. - Jo, chyběla.
- Hrozně moc. - Ne...
Na, už mi to stoupá do hlavy.
- Vidíš? Neprošlo to. - Je to dobrý.
Zítra jde táta pro papíry na jatka.
Dobře.
Kolik jich povezete?
Tentokrát asi 123.
Páni.
No, jsou Vánoce, to je normální.
Obchody vám jdou dobře, co?
Jo.
Chceme rozšířit porodní kotce.
O práci nouzi nemáme.
Co chybí, je čas.
Navrhla jsem jeho tátovi, ať zkusí bio prasata.
Měl mě za hipísačku.
V jeho věku už ho experimenty nezajímají.
Tvůj táta se o experimenty nikdy nezajímal.
Zapomeň na to.
Napadlo nás dát porodní kotce na to pole.
- Dobře. - Ale neboj, budeme ti platit nájem.
- Co blázníš? Platit nemusíte. - Ještě to proberem.
O zvířatech už stačilo, ať ji tady nenudíme.
Radši nám pověz, jak to jde s deskou.
Už máš všechny skladby?
Skoro, nahrávat budeme v březnu.
Nezahraješ nám nějakou?
Jsem tvoje ségra, ale nikdy jsem nic neslyšela.
Pes od mé sousedky to je ale zvláštní tvor
Tlustšího zvířete není, nemůže ani na dvůr
Sádlo mu teče zepředu a i taky zezadu
A moje praštěná sousedka ho nebere na promenádu
Váží přes osmdesát kilo a už ani neštěká
A kočky z okolí si myslí, že je to lední medvěd
Ty jsi trdlo.
Tato?
Špinavé prádlo nech tady, dám ho prát.
To se jim stává v zimě.
A mluvila jsi s veterinářem?
Jo, táta mluvil s Tinou. Nedá se to léčit.
Patnáct tisíc dvě stě.
Nula nula šest nula devět.
- Známku už jsem zkontrolovala. - Díky.
Máme fůru vánočních objednávek a prasnice rodí.
- Já to zařídím, neboj. - Děkuju.
Osmnáct... dvacet.
- Máš to? - Jo.
Mám je krmit dvakrát denně?
- Jo. - Dobře.
Mohly bysme platit pastýře z tátova důchodu.
- Proč? - Aby se staral o ovce.
Nechci je prodat.
Mě to taky mrzí, ale všechno nezvládnu.
Třináct tisíc čtyři sta.
Navíc sirotčí důchod nedostaneme, není to jako s mámou, jsme dospělé.
- Dobrý den. - Dobrý.
- Jsem Sara, Elenina sestra. - Těší mě.
- Ahoj, Simone! - Jak to jde?
- Dodací list? - Jo.
Dvacet, že?
Tady podepsat.
Tady.
- Výborně. - Děkuju moc.
- Já děkuju. - Nashle.
Čau, Simone.
- Mohl bys mě někam hodit? - Když to nebude daleko.
Je to hrozně blízko.
Rychleji, rychleji, jeď, jeď!
Jano, ne tak rychle!
Přeháníš to.
Je moc dobrá.
- Jezdí od čtyř let. - To je vidět.
S tvým tátou jsme je začali brát ven.
Zkoumali jsme vliv pastvy zvířat na regeneraci lesů.
- To je celý on. - Jo.
Myslela jsem, že o mně už něco víš z minula.
- Jak dlouho jste spolu byli? - Dva a půl roku.
Ne, nikdy mi o tobě neřekl.
Styděl se nám představovat svoje přítelkyně.
- Bylo jich hodně? - To ne!
Všechny odradil svým podivínstvím.
Kromě mě.
Říkával: "V mém stádě je jen jedna černá ovce, jmenuje se Sara."
Že to říkal on.
Moc tě chtěl vidět.
Chtěl jet na jeden tvůj koncert do New Yorku, aby tě překvapil.
Hned jsem zpátky.
Podej mi ten druhý klíč.
- Tenhle? - Ne, ten druhý, francouzák.
To je on, díky.
- Ahoj. - Jak to jde?
Ahoj, Vero.
- Co děláte? - Zkoušíme použít jednu součástku.
Děláme místo pro porodní kotce.
Musí být tady?
Je to nejdál od domu, kvůli zápachu.
- Nemůžete chvíli počkat? - Na co čekat?
Než se rozhodneme, co s tátovýma věcma.
- Myslíš ten traktor? Nefunguje. - Ne, všechno.
Neříkalas, že to spěchá.
Nespěchá to. Nejdřív si Germán musí vzít stádo.
- Ale budeme to potřebovat brzo. - Co s tím má společného stádo?
- Jak to myslíš? - Proč musíme čekat na Germána?
Prasata a ovce nesmí být spolu. Hygiena to nedovolí.
- To jsi mi neřekla. - No a?
Tak tady ty kotce mít nechci.
Saro, já se o to stádo starat nebudu.
- Postarám se o něj já. - Co to říkáš?
Že se o to stádo postarám.
Ty kotce tady nebudou, jasný?
A nechte ten traktor, ten chci taky.
Tuhle rozhodně musíme nahrát.
Jo.
Zavolám do studia a domluvím zkoušky na leden.
Emmo, nejsem si jistá, že můžu tak brzy.
Musím tu vyřešit pár věcí.
Tak kdy bys teda přijela?
Saro, nechci na tebe tlačit,
ale víš, že musíme dodržet termín.
Jo, já vím. Jen potřebuju trochu víc času.
Dobře.
Dej mi vědět co nejdřív. Prosím.
Drazí posluchači, probouzíme vás do dalšího dne s Rádiem Stela FM
a máme to štěstí přivítat v našem studiu
prvního muže, který stál na Měsíci: Neila Armstronga!
Neile, mohl bys nám říct, jaký je Měsíc?
Měsíc je velmi skalnatý,
vznikl srážkou meteoritu se Zemí,
takže Měsíc je výsledkem této srážky.
- Ahoj, Neile, těší mě. - Mě taky.
Neile, jak ses cítil, když jsi poprvé stál na Měsíci?
Cítil jsem, že se mi splnil sen.
Vrátil by ses na Měsíc?
Vrátil bych se kamkoli do vesmíru, kdybych mohl.
A kdybys mohl letět na jinou planetu, kterou by sis vybral?
Večeři s Marťany bych za nic nevyměnil!
Bude tu celý týden. Jsem tu, tak toho využívá.
Ty mlsoune! Vnučka tě tím cukrem jednou zabije!
Pro mě? Chceš, abych ztloustla, darebo!
Dobře. "Kdo je tlustý, ten je hezký," říkala babička.
To je dobrota!
- Ne, já nechci. - Jak se máš?
Dobře. A ty?
- Veselé Vánoce. - I tobě.
Promiň, dědo.
Dřív jsem to nestihla.
Máme hrozně práce. Dnes vrhlo pět prasnic.
Jo, jsem hotová
Už jsem mu dala dárek, když jsi nešla.
Dobře.
Chutnají ti ty bonbony, dědo?
Ne, ne, já si nedám. Nemám chuť.
Ovce? Dobrý. V pořádku.
Dědo.
Musíme ti něco říct o tátovi.
Už jsem mu to řekla.
Že odjel s Tinou do Německa. Už to ví.
Cože?
Jo, stráví tam celé Vánoce.
Dědo, dáš si bonbon? Zkus tyhle, jsou jahodové.
Ne, já nechci.
Ty?
Dáš si?
Přestaň.
Přestaň, prosím.
V Javastě je jen 53 % lesní půdy spásáno dobytkem,
což znamená větší riziko požárů a ztrátu biodiverzity.
Proto je nutné, abyste opustili své stáje
a vyšli pást svá stáda na hory.
Jen tak se nám podaří vymýtit rostoucí počet požárů
a ekologické katastrofy, které způsobují.
Děkuji, předávám slovo Tině.
Pro náš výzkum jsme společně s kolegou Juliem Bescósem
po tři roky sledovali
tři farmy s různými druhy zvířat,
krmených na opuštěných horských pozemcích,
které jsme oplotili, aby byla zvířata chráněna.
Výsledkem bylo vyčištění více než dvaceti hektarů lesa,
dnes přeměněného na pastviny.
Žádné cválání,
jen poklidné procházky a lehká jízda, dobře?
Dobře, tak se měj.
- A pozdravuj ženu. - Jo, tak zatím.
Saro, moc děkuju, že jsi přišla.
- Bylo to moc zajímavé. - Vážně?
Jo, jo, fakt.
To je radost, vidět tu někoho od Bescósů!
- Saro, jak se máš? - Dobře.
Chybí nám Julio, aby rozvířil dav, co?
Aby jim řekl: "Míň si stěžujte a hybaj na horu."
Ten si nebral servítky.
- Dáme si něco k pití. - Pojďme, na co čekáme.
Jdeš, ne?
Pojď, jen na chvilku.
No tak jo.
- Jak se máš? - Dobře.
Udělalo mi radost vidět tam fotku našich ovcí.
Ahoj.
Už jsi spala?
Nevidím ovce, můžeš přijet?
Andrési, zastav na chvilku.
- Slyšíš něco? - Ne, nic, jeď dál.
Podívej, Eleno, šly tudy.
Neslyšíte něco?
Sakra, přešly přes strž.
OBČANSKÁ GARDA
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
- To je vaše stádo? - Ne, je moje.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Dostanete pokutu 50 eur za každou ovci na veřejné komunikaci,
za škody způsobené na cizích plodinách
a náklady na opravu poškozeného vozidla.
Vaše doklady, prosím.
Takže utekly tudy?
Jo, ty potvory to povalily.
Já bych to udělala.
Jo, udělalas dost.
- Tu pokutu zaplatím, dobře? - Samozřejmě, že zaplatíš, ještě aby ne.
V kolik jsi je přišla nakrmit?
Když jsi mi volala, ne?
A ty se chceš starat o ovce.
- Pusť to. - Ty to pusť!
- Pusť to! - Přestaň!
Říkám, ať to pustíš!
Musel umřít táta, abys přijela, co?
A ještě mi zničit život!
Jen klid, nerozčiluj se.
Dělej si s tím, co chceš, Saro.
- Saro! - Ahoj.
- Kámoško! - Kde se schováváš?
Dobře, že jsi tu. Začínali jsme si dělat starosti.
Přišla jsem si promluvit s Rebecou.
Rebeca je zaneprázdněná.
- Zůstaň, prosím. - Máš nám co vyprávět.
Jaké je to v New Yorku? Máš amerického přítele?
Nějakého sexy černocha?
Ne. Portorikánce!
Jo, jeden byl.
Jo, Portorikánce!
- Nemůžu tomu uvěřit! - Volala jsem ti tisíckrát.
Neslyšela jsem, o co jde?
- Potřebovalas šaty? - Ne!
Ne, poslouchej.
Potřebuju nutně laskavost.
- Pracuješ zítra? - Ne.
- Sakra. - Co se děje?
Řekni kolegyním, že jestli ségra navštíví dědu, ať mi hned zavolají.
- Dobře! - Myslím to vážně, napiš jim.
Ale nic nezaručuju. Dělají si, co chtějí.
- Když přijde Elena... - Ať mi okamžitě zavolají.
Prosím.
- Musíš to ochutnat, je to výborný. - Už jdu.
Cože? Ani náhodou.
Jestli odejdeš, nepošlu to.
Kopni to! Kopni to! Kopni to!
Potvrzuje se, že majetek zesnulého tvoří následující:
statek rodiny Bescósových, v obci Javasta
zahrnující obydlí o 300 m2, pozemek o rozloze 6 hektarů
a stádo ovcí v počtu 304 kusů.
Tento majetek, spolu s penězi na bankovním účtu,
zdědí dvě dcery zesnulého,
Elena a Sara Bescós Vidalovy.
Podpisem tohoto dokumentu, jak víte,
se stáváte držiteli tohoto majetku
a po zaplacení dědické daně
bude proveden zápis do katastru nemovitostí.
Prosím, podepište se zde.
A váš podpis, Eleno, prosím.
Děkuju.
Ahoj, Emmo, musíme si promluvit.
Nemohla jsem tě najít.
Moc mě mrzí, co jsem ti řekla.
Vím, že ani pro tebe nebylo snadné být tak dlouho sama. A tak daleko.
Chci být v pohodě. Neodjížděj takhle.
Neodjíždím.
Cože?
Ta deska...
Saro, s tímhle ti pomoct nemůžu.
Já vím.
Mami, ono umře?
Doufám, že ne, ale uvidíme.
Tohle jehně má klostridium.
Je to bakterie, která se objevuje se zimní vlhkostí.
Tvůj otec měl tenhle problém loni.
Pojď, jdeme ven.
Jsou slabá. Sáhni si sem.
- Cítíš ty obratle? - Jo.
Ideálně bys neměla.
- Co jim dáváš? - Ječmen.
- Jenom ječmen? - Jo.
Smíchej ho s kukuřicí, je to pro ně lepší.
- Podívej. Vidíš ta zrnka ječmene? - Jo.
Jsou celá, protože je špatně tráví.
S kukuřicí se to nestane, takže pak budou odolnější vůči infekcím.
Jano! Opatrně!
Pojď sem, no tak!
Táta si všechno zapisoval.
Restaurace a řezníci jsou zákazníci a zbytek jsou dodavatelé.
Krmiva, oplocení, osiva, cihel...
- Tohle jsou ti s kukuřicí. Zavolej jim. - Dobře.
Jak dlouho se zdržíš?
Nevím.
Co je to?
- To je starý YouTube. - Cože?
Měl radost, že jsi mu to dala na vinylu.
Vždycky říkal, že to má lepší zvuk. Byl hrozně staromódní.
To je pravda.
Moc se mi to líbí, Saro.
Děkuju.
Tolik mi ho připomínáš.
Tak nepředvídatelná.
Dobře, jeď rovně.
Pozor na střechu, ještě kousek.
Restaurace Bella Guara?
Tady Sara Bescósová z Javasta bio jehněčí.
Ano, volám, abych vás informovala, že to teď přebírám já.
Najdi mu rukou čumák.
- Máš ho? - Ne, počkej.
- Myslím, že ho mám. - Dobře.
Natoč hlavu a kopýtka k děložnímu hrdlu.
Jak?
Jako by se chystalo skočit šipku do bazénu.
Hýbej s ním opatrně, ať kopýtka nepoškrábou dělohu.
Nemůžu, nemůžu, nemůžu.
Když uděláš, co říkám, půjde to samo. Neublížíš jí.
Dobře, počkej.
- Už? - Jo, počkej.
Dobře. Dobře.
Je venku.
Vidíš? Už umíš o věc víc. Je ovce v pořádku?
Jo.
Co tady ještě děláš?
Zahodíš, cos v New Yorku dokázala?
Jsem ráda, že jsi tu, ale děláš blbost.
Na tvůj názor jsem se neptala.
Jako kamarádka ti ho řeknu sama.
Ten se nezmění.
Tady se nikdy nic nezmění.
Přestaň. Chodím s tebou na cigáro, to se taky nezměnilo.
Dobrý den.
Děda se pořád vyptává na tátu. A nedávno to Finině dceři málem uklouzlo.
Už nevíme, co mu říkat. Proč za ním nezajdeš?
Půjdu.
Jo, ale kdy? Pozná, že se něco děje.
- Holky, fotbálek, potřebujem vás. - Už jdem.
- Tak honem. - Už jdem.
Vžij se do jeho kůže.
Nechtěla bys to vědět?
Z pařížského undergroundu se přesuneme do New Yorku.
K mladému pianistovi Patu Krallovi, zázraku ze slavného Jazz Corner Clubu,
který dává prostor nejvýraznějším novým umělcům ve Velkém jablku.
Nechávám vás s Patem a jeho skladbou Melting Rocks.
Vero, k noze!
- Tuhle. - Tuhle?
Jo.
Devatenáct tisíc čtyři sta.
- Číslo? - 00602.
Eleno, jak to jde?
Trochu tu pracuju. A ty?
Jsme tu s tvojí sestrou. Dneska veze pěkný náklad.
Výborně.
Ahoj.
- Jak je? - Dobře. Ty?
Fajn.
- Ahoj, Eleno. Ahoj, Saro. - Ahoj.
Tady, příloha.
Ne, ne, tohle podepisuje ona.
Jo, tenhle je pro mě.
Tady.
- Dobře, děkuju. - Tak zatím.
- Dodací list? - Tady.
Na.
- Děkuju. - Já děkuju.
- Ať se daří. - Ahoj, Eleno, opatruj se.
Jehňata Javasta, prosím?
Rebeco, můžu ti zavolat pozdějc? Mám práci.
Co říkáš?
Co se děje?
Ani mně to neřekneš?
Hned jsem ti volala. Nevím, co se děje.
Dědo!
Podívej, naše ovce jsou v novinách.
Měla jsem toho moc, nemohla jsem přijít dřív, promiň.
Táta má spoustu práce, ale brzy přijde.
Klid, půjdeme na pokoj, ano?
- Co jste mu řekli? - My nic.
- Byla tu sestra? - Dnes ráno.
Řekla mu, že váš táta měl nehodu a je v nemocnici.
To jsem netušila.
- Mohly jste mi zavolat. - To je jejich věc.
Zmlkni!
Sakra.
Promiňte, ještě nejsou návštěvní hodiny.
Promiňte, říkala jsem, že ještě nejsou návštěvní hodiny.
Tuhle ruku sem.
Hej.
Jdeme.
Hej.
- Řekla jsem jí, ať nechodí dál. - Dobře, nech ji.
RODINA BALLARÍNOVÝCH
- Ahoj, Saro. - Ahoj, Andrési. Jak se máš?
Dobře. A ty?
- Už líp. - To jsem rád.
- Chceš jít dál? - Ne, díky, je to jen na chvilku.
- Dobře, zavolám Elenu. - Jo, děkuju.
- Děje se něco? - Ne, ne.
Chtěla jsem ti tohle dát.
Odjíždím.
- Kdy? - Pozítří.
Natočíš to album?
Nevím, musím mluvit s Emmou.
- Zlobí se? - Trochu.
- No, to je normální. - Jo.
- Dobrý prodej. - Jo.
Děkuju.
Ne.
Já děkuju tobě.
- Hotovo. - Tak jdeme.
Dobře.
Germáne, děkuju.
- Šťastnou cestu. - Děkuju moc.
Nemusíš to zalévat.
Až v létě.
Saro.
Co?
CO PO TOBĚ ZBYLO
Pusť tohle.
Dobrý den, milí posluchači. Probouzíme se do dalšího dne na Rádiu Stela FM.
A máme to štěstí přivítat v našem studiu
jednu z největších popových hvězd současnosti, Justina Timberlakea.
Se svým novým singlem Cry Me a River jsi získal Zlatou desku,
cenu Grammy a tvé světové turné mělo úspěch.
Jak se cítíš po takovém úspěchu?
Říká, že je to pro něj velká čest, tenhle úspěch a láska publika,
a doufá, že to tak zůstane.
Děkujeme, Saro.
Je pravda, že tenhle singl je věnovaný tvé ex, Britney Spears?
Justin říká, že jsou to jenom klepy.
Ale ta píseň je o nevěře.
Můžeš nám tedy říct, kdo ti zlomil srdce?
Justin říká, že pokud budeme pokračovat v tomto tématu, rozhovor zruší.
Justine, nemusíš se tak zlobit, nerozčiluj se.
Říká, že o tomhle tématu mluvit nebude.
MÉ SESTŘE
České titulky M. Šimonková Filipová S PRO ALFA CZ, a.s. 2026