Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Sportovní hala byla každý den plná.
Dnes je třetí den mistrovství světa,
a i když nebylo každý den úplně vyprodáno,
přišlo velké množství diváků, mimochodem velmi zkušených a znalých,
kteří si přišli naživo užít
tento 14. ročník mistrovství světa
v moderní gymnastice.
Silvia Yustosová získala 9.30 za cvičení s míčem
a v tuto chvíli se již připravuje na poslední sestavu,
tentokrát se stuhou, v první soutěži.
Sandro, pojď, už to začíná.
TÁTOVÉ BOŘÍ ZDI
A od zítřka se vrací proměnlivé počasí.
Se srážkami, které začnou v poledne,
a odpoledne se objeví první přeháňky.
Z jihozápadu bude foukat silný vítr
a můžeme očekávat maximální teploty...
Včera zaplnila ulice Bilbaa masová demonstrace
pod heslem "Mír teď a navždy".
Pochod vedli předsedové stran, které podepsaly Pakt z Ajuria Enea.
Na konci pochodu
se prezident Ardanza obrátil na dav
a vyzval organizaci ETA, aby se připojila ke smířené společnosti.
Pracovníci ocelářských podniků a dodavatelé v Baskicku
zcela zastavili výrobu
během prvního dne stávky v tomto odvětví.
Odbory se staví proti omezování výroby.
Zdá se nám, že vysvětlení ministerstva jsou naprosto nedostatečná.
PŘEDMĚSTÍ BILBAA 1989
Hele, byl jsem tam minulý týden
a řekli mi, že letos bude zisk.
Určitě to neříkají ze strategických důvodů.
Nevěříš?
Vsaďte se, že do měsíce zase nabírají.
Katalánče, teď si prostě užívej podporu.
No já nevím.
Holky, už žádný lístek nechci.
Lorene, když si nějaký koupíš, slibujeme, že až budeme dospělé,
budeme se chodit každý den opíjet do tvého baru.
Pojď, dcerko.
Tak nebuď držgrešle. Pomoz holkám s výletem na konci roku.
Tati, to není na školní výlet. Je to na mistrovství.
Říkala jsem ti to už pětadvacetkrát.
Tak na mistrovství. To je jedno. Kup si.
A víš, co je v tombole? Víno.
Ty si myslíš, že já tady potřebuju víno?
Tady potřebuješ dobrý víno.
Určitě nebude o moc horší než to, co tu máš teď.
No jo.
Tak sem s jedním.
Děkuju. Jsi nejlepší.
Sakra! Tys mě vyděsila!
Proč spíš na gauči?
Je pohodlnej.
Kolik je?
Nemáš školu?
Co?
Už s tím přestaň otravovat.
Tak nám potom řekneš, jestli radši pohřbít, nebo zpopelnit.
Já bych si pár vzal, ale je pondělí.
A v pondělí se vrací a nepůjčuje.
Ukaž?
Jestli chcete, můžete dát jako cenu poukaz na půjčení pěti filmů.
Jenže jde o to prodat.
Tak? Prodaly jste něco?
Nic moc. Tenhle si nekoupí, protože je pondělí.
Můj táta je podnikatel.
Kdyby byl tvůj táta podnikatel, byl by v balíku.
Když on teprv začíná.
Andoni, ven, tady ne.
Takže jste žádný neprodaly, že?
Jeden jsme prodaly Lorenovi.
-Aspoň něco... -Jo, ale to nám na nic nestačí.
-A co dělat náramky? -Super nápad!
Jo, jenže zítra odjíždíme. Nemáme čas.
Musím sem dát ceduli Zákaz kouření.
Magnetická páska ve VHS je jako benzín.
Lidi tyhle technický věci neznají a jednou může dojít k nějakýmu neštěstí.
Když je tu nenecháš kouřit, moc zákazníků mít nebudeš.
Andoni, už jsem ti to říkal mockrát a klidně to zopakuju.
VHS jsou budoucnost.
Zeptej se Amíků, Anglánů, Němců.
Zeptej se jich! Řeknou ti to.
A v budoucnosti není tabák?
Přijde doba, kdy v hospodách zakážou kouřit.
To uvidíš.
Jo.
Co je k čertu Veralnes?
Ani ty, ani Óscar, co si říkáte moji přátelé,
jste se mnou nechtěli podnikat,
tak jsem se musel obrátit na jiný.
Verónica, Alberto a Néstor.
Ty si tu zůstaň se svým Veralnesem a já si jedu do Asturie hledat práci.
Já myslel, že tam je to ještě horší.
Když nebude práce v Asturii, půjdu jinam.
Do zahraničí, kamkoli.
Ainaro, dělej, do školy.
Vezmi i tyhle. Teď začíná špička.
Jasně.
Jdeme.
Doufám, že dnes zase nebude čočka. Tu nemáš vůbec ráda.
Ale ty makarony se jim taky moc nepovedly.
Nedělají tam nic dobrého.
Takže je ta jídelna hrozná?
Eins, zwei, drei, vier, fünf, sechs, sieben, acht!
Propněte ty lokty!
Fünf, sechs, sieben, acht!
Pozor na kolena.
-Sechs, sieben, acht... -To je krása.
-Nádhera. -Eins, zwei, drei, vier, fünf, sechs,
-sieben, acht! Eins... -Zdravím.
-Propnout špičky. -To je krása.
-Fünf, sechs, sieben, acht! -Jsou úžasné.
Sandro!
Neruš je.
-Ahoj. -Ahoj, Gorko.
Co se děje?
Posmívají se mu na fotbale.
Že musí mít kopačky se špunty. Víte, kolik stojí?
Má tyhle.
Na botách nezáleží. Jde o to, abys dobře hrál.
No jo. Jenže on ani moc dobře nehraje.
...acht! Výborně!
Skvělá práce!
-Vypralas mi dres? -Zítra jedeme.
A v kolik?
Babi, pamatuješ si to, viď? Že jedeme na výlet.
Jistě, zlatíčko, nejsem tvůj otec.
A ty zůstaneš s tátou.
Nino, rozvesel se, jedeme přece na výlet.
Jasně, určitě se těšíš domů.
Ne, ale musíme jet.
Dali jsme závazek organizaci.
To je z té tomboly?
Je čas jít spát. Zítra vstáváme brzy.
Čau.
Jen jsem přivedla holky a hned letím. Musíme připravit tisíc...
sendvičů s mortadelou.
Zmokl jsem.
-Dneska nepršelo. -Tobě možná ne. Já zažil liják.
Já a holky zítra odjíždíme. Už nebudeš muset předstírat.
Julio, nejsem padlý na hlavu.
Vážně.
Máš tu oběd a večeři na každý den. Ani nemusíš do obchodu.
Dobře, já si poradím.
Jako bych nikdy nebyl nakupovat.
Jo. A co sis koupil posledně?
Oblečení pro sebe.
To není nákup, miláčku, ale utrácení.
Musím být dobře oblečený, když si mám najít práci.
Víš vůbec, kolik stály ty tvoje košile?
Ne.
Hromadu mortadely.
Nevím, proč se dneska scházíte.
A co je ti do toho?
Vždyť se těšíš, až budeš sám se svou videopůjčovnou.
Sám teda nebudu.
Gorka tě nebude otravovat. Ani si ho nevšimneš.
Ten kluk mi dělá starosti, Carmen.
Jasně. Od kdy se ty staráš o děti?
Prostě jenom nechceš hlídat Gorku.
Gorka je prostě divný.
Ponurý.
Néstore.
Néstore!
Tak slyšíš mě?
-Jasně, že tě slyším. -Tak toho nech a mluv se mnou.
Jenže to jsou lidi, víš? Kazety vrátí a nepřetočí.
A když je pak přetáčím já v půjčovně, tak si zničím hlavy.
-Nevidíš, že jsem na všechno sám? -Zavolej společníkům.
Od toho je máš. Nejen kvůli tomu divnýmu jménu.
No, víš...
musím ti něco říct.
Teda nic se neděje.
O co jde?
Verónica a Alberto z toho vycouvali, takže jsem všechny peníze musel dát já.
Jaký peníze?
Proto v půjčovně nemůžu chybět. Jsem na to sám.
Néstore, kdes na to vzal peníze?
Musel jsem si vzít půjčku.
Ne, buď v klidu.
Ty úroky jsou nulový. Hrozně malý.
-Ca... -Ne, ne.
Carmen. Carmen!
-Ahoj. -Jsi tady.
Ahoj, Julio.
-Které je to patro? -Třetí.
Otevřu.
Ti jsou krásní! To je tvoje rodina?
Ne. Ta fotka byla v rámečku.
No, tak to si do tohohle rámečku mohli vybrat jinou ženskou.
To je moje matka.
Ona žije v Berlíně?
Ne.
Není odtamtud?
Je odtamtud,
ale je mrtvá.
-Nemůžeš být chvilku zticha, Carmen? -Jo, radši.
V Berlíně žije můj otec.
Takže se s ním uvidíš?
Ne. Žije ve Východním Berlíně.
A my jedeme do...
Na druhou stranu zdi.
Do Berlína mého otce se nemůže.
-Ahoj, holky! -Ahoj.
-Tak jsme tady.
Vykoupila jsem v masně všechnu mortadelu.
Vyndej ji a jdeme krájet chleba.
Počkej chvilku.
Mám takovou žízeň.
Dáte si sklenici vody?
Jestli máš něco jiného, tím líp.
Dala by sis, co?
Mám jenom tohle.
To je ten koš z tomboly?
-Jo. -Ne, ne. Tombola ještě nebyla.
Počkat, vždyť jsme skoro všechny lístky koupily my.
Určitě bysme vyhrály.
Je to patok?
Ve vinotéce říkali, že samotné je drsné.
-Že je lepší s trochou sodovky. -Máš sodovku?
-Ne. -A vývrtku?
Dobrý, je to šroubovací.
Tak ukaž.
Není špatný.
Nemám tolik skleniček.
Ale ne, z lahve to bude dobrý.
Zítra vstáváme hodně brzy.
Fajn, přípitek.
Na holky.
A na nás, co?
-Na zdraví! -Na zdraví!
Sendviče?
Správně. Proto jsme přeci tady.
No nevypadá dobře?
Skvělá práce.
Kolik sendvičů potřebujeme? Eins, zwei...
Abysme jich neudělaly málo.
Tak schválně.
Tohle přijde takhle sem. Zlodějko!
Na Berlín!
Už jen dva.
Dej si trošku, Nino.
Pij! Pij! Pij!
-Ne. -Pij! Pij! Pij!
Ou, broučci.
Nedívat.
Nedívejte se.
Tati, mámě je špatně.
-Co? -Máma zvrací v koupelně.
Carmen...
Co se děje?
Musím zabalit kufr pro malou.
Přijdeme pozdě.
Nedívejte se!
Bože můj.
Zkoušel jsem ji vzbudit,
ale nic.
Volals doktorovi?
Tohle není na doktora, ale jestli chcete, tak zavolám.
Proč to není na doktora?
Kvůli kocovině přece doktorovi nevoláš.
Co je kocovina?
Tohle je kocovina.
Takhle jet nemůžeš, Mari.
Ach, ty tortilly!
Musím udělat ty tortilly.
Co jste pily, že jsi tak zřízená?
Panebože.
Máš batoh?
Fajn, tak pojď.
Pohni, ať nepřijdeš pozdě.
Ale vždyť tu nikdo není, tati.
-Třeba jsou už uvnitř. -Jasně.
Dobrý den. Tak vám tu nechávám tu malou.
Kde je Mari?
Nevím, co jste včera dělaly, ale je vyřízená.
Ainara nemůže cestovat sama.
No tak se o ni postarají ostatní.
Kdo ostatní? Vy tu snad někoho vidíte?
-Co ty tady? -A ty?
-Carmen celou noc zvracela. -Mari je taky špatně.
A co ona? Je jako rybička.
Sovětky mají ohromnou výdrž.
Co jste jim udělala?
Vždyť tyhle mají o Vánocích špičku po dvou sklenkách šampaňskýho.
Donutila jsem je.
Sovětský zvyk.
To jste nevěděli?
Nutíme lidi pít.
A taky k jiným věcem.
Dobrý den.
Fajn.
-Máte všechno? -Jo.
Tak šťastnou cestu. A poslouchejte. Buďte hodný.
-Nashle. -Ne, ne, ne.
Děvčata nemohou cestovat bez zodpovědného dospělého.
Jo, jenže...
jejich matka není ve stavu, aby cestovala.
Ta má taky kocovinu?
Gorko, tak o mámě nemluv.
Ty holky jsou moc malé.
Zase tak malé nejsme.
Je nutný zodpovědný dospělý, že?
-To jste vy. -Já se nepočítám.
Já taky ne.
Děvčata musí cestovat s jedním ze svých zákonných zástupců.
Pokud jejich matky nemohou jet, budete je muset doprovodit vy.
My nemůžeme.
Jasně, že můžete!
A proč jako můžeme?
Ne, vím, o co jí jde. Proč můžeme jet?
Nemáte zaměstnání. Jste na pracáku.
Aby bylo jasno, já na pracáku nejsem. Vlastním podnik. Jsem podnikatel.
Co ten tam dělá?
To je otec Arrupe.
Jede s námi.
Bude řídit autobus.
Kdo je otec Arrupe?
Desítky tisíc demonstrantů pochodovaly v noci 19. října
ulicemi Drážďan v rámci největšího protestu...
Snad tvoje holka nejde zas s lístky.
Moje holka je na cestě do Německa.
Ne, je támhle.
...který prošel před Palácem republiky, aby od režimu žádal více demokracie.
Sovětský vůdce Michail Gorbačov pozval...
Co se stalo?
Kde je babi? Proč nejsi v autobuse?
Babi je polomrtvá.
Cože?
Aha. Jo.
Babička je už na flámování stará.
Takže tě připravila o výlet.
Mrzí mě to, prcku.
Co je to?
Tenhle kupón jsi mi dal k narozeninám.
Platí na dva dny v zábavním parku.
Tenhle kupón jsi mi dal k Vánocům.
Platí na dva dny na pláži.
Tenhle k svátku. Chci je všechny vyměnit.
A čím chceš začít? Chceš, abychom jeli na pláž?
Na pláž je trochu zima, ne?
Pojedeš se mnou.
Musíš se mnou jet.
Do Německa s tebou nepojedu. Víš ty vůbec, kolik tady mám práce?
Jaký práce? Vždyť nic neděláš.
A jo. Popíjíš víno u Lorena.
Takhle se svým otcem nemluv!
A jen proto, že chceš jet s těma svýma kamarádkama. Utíkej domů.
Pro tebe je zavřeno.
-Jak to myslíš? -Neutratil jsem tolik peněz za lístky,
aby ty holky nikam nejely, a tys zůstal a sosal moje víno.
Takže padej.
Tati, no tak, přidej.
Ještě jednou mě popožeň a ani se nehnu.
Vždyť přijdeme pozdě!
Co to povídáš?
Do továrny jsem nepřišel pozdě nikdy.
Budeš mě poučovat o dochvilnosti?
Vítejte. Už jsme všichni.
No hurá, konečně jsi tady.
-Dobré ráno, Sandro. -Ahoj.
Co tady děláte?
A co myslíš?
Tvoje babi má kocovinu, co?
A ten, co vypadá jak farář?
To je farář. Otec Arrupe.
Učil nás ve škole. Říkali jsme mu "pekař".
A proč?
Dával facky jako bochníky.
Můžete mi říct, proč se s ním bavíte?
Má v týmu dvě dcery.
-No a co jako? -Poslyš, jeho taky vyrazili.
Byl to náš šéf a vždycky bude. I když je teď v háji jako my.
Jasný?
Jak daleko je odsud Berlín?
-Dva tisíce kilometrů. -A další dva tisíce zpátky.
To je strašně moc.
-Jste zabalení? Já mám jen tohle. -Nevzal jsem si ani trenky na výměnu.
-Nechutný. -Hele.
-Ale ne. - Uchází ti vzduch.
To je ta koučka?
Jo.
Není trochu...
Promiňte,
co přesně si s sebou měly holky vzít?
Opatrně, Gorkito.
Tati...
-já taky nemám oblečení. -Co tady dělá Goritka?
-A to tu má zůstat sám? -Jeho máma má jen kocovinu, neumírá.
Vzali jste si peníze?
-Ne. -Výborně.
A co budeme jíst?
No tak se s holkama podělíme o svačinu.
Co tady k čertu děláme?
Vždyť tu nemáme co dělat, chlapi!
Vítejte na palubě. Hlásí se kapitán.
Udělejte si pohodlí, protože začínáme naši pouť do Berlína v Německu.
Ale tady s řidičem mluvit můžete.
Vlastně to i uvítá, když s ním prohodíte pár slov,
protože cesta bude dlouhá.
Tati?
-Za jak dlouho tam budeme? -Za spoustu hodin, synku.
Ale neměj strach. Tenhle autobus bude mít video
a pustí nám nějaký filmy na VHS.
Uteče nám to, ani nebudeš vědět jak.
To není možný.
Proč v tomhle autobuse není video?
Má to rádio. Má to kazeťák.
Má to mikrofon.
Ten mikrofon jsem taky chtěl použít na zpívání.
Ale nechtěl jsem začít, dokud nedojedeme do Eibaru, ale jestli chcete...
Hej.
Jsme úplný dno Evropy. Autobus bez videa.
A potom se divíme, že jsou Němci nebo Francouzi na hony před náma.
Nudím se.
Co tady děláš? Běž, za sestrou a ostatními.
V Berlíně bude plno videopůjčoven.
Určitě víc než pekařství.
Vzali jste si foťák?
Měl jsem ho vzít já. Do háje už.
Mám takový smutný rodinný album.
Pár hezkých fotek z Německa by se tam hodilo.
Já je chápu.
Mají hodně depresivní život.
To jo, ale nemusely vypít všechno víno z tomboly.
Vypily to víno z tomboly?
Co tady děláš?
Přestaň slídit. Běž za tátou a jeho kamarády.
Tak mariáš?
Co blázníš? Vždyť jsme tři.
Budeme muset říct jemu.
Ne, ani náhodou.
Když tak dáme prší.
Ne.
Ani náhodou.
Jak se řekne sovětsky "nudím se"?
Co?
Nic.
Nikdy jsem nebyl takhle daleko. Nejdál jsem byl jeden den v Donosti,
když jsme byli na pláži.
To neznám.
Co posloucháte?
Chceš si to poslechnout?
Tu máš.
Díky.
Tady se nestaví?
Sotva jsme vyjeli!
Jo, zastavíme, potřebuju si zakouřit.
Já musím zavolat domů.
Jdu to říct tomu faráři.
Copak? Už se mu stýská po tchyni?
Kdepak. Chce vědět, jestli volali z fabriky.
Vážně pořád věří, že ho znovu zaměstnají?
-Jo, ale ticho, nebo se naštve. -Ne, mlčím. Nestojím o hádky.
Fakt nic neříkej.
Vždyť říkám, že ne!
Pozor, pozor.
Uděláme si patnáctiminutovou přestávku.
Konečně.
Holky, pojďme tamhle.
-Jo. -Jo, super.
-Poslední je záprtek! -To neplatí! Jsem poslední!
Máš smůlu!
Tak jo.
Honem!
Holky, opatrně.
Pomalu, pomalu.
Udělejme to takhle.
-Pojďme popořadě. -Dobře.
No...
Já ji tak nezvednu.
Je to moc těžký.
Jak to, že to umíš, Gorko?
Nudí se, tak prostě blbne.
Ukážeš mi to znovu?
Schválně, kdo vyhraje.
Gorko Etxebarrieto, okamžitě pojď sem!
Ani jsem se nehnula z domu.
V tomhle stavu, kam bych asi tak chodila?
Jasně, bylas doma, ale vyspávala kocovinu.
Zatímco já jsem tady
s malou.
Kvůli tobě. Vyšplouchlas mě.
To nejmenší, co teď můžeš udělat, je čekat u telefonu
Třeba se ozvou odpoledne.
Když je teď fabrika v plusu, můžou zavolat každou chvíli.
No jasně, že je v plusu. Ušetřili přece všechny vaše platy.
Ty vždycky víš, co říct.
Ty mě teda umíš povzbudit.
Klid, Óscare.
Povídej, jaká je cesta. Co moje vnučka?
Je nadšená. Co čekáš?
No tak, řekni mi něco víc.
Ne, končím. Mezinárodní hovor stojí majlant.
Tak čau.
-Ale vždyť je to na účet volaného... -Měj se.
Fajn, máte míč? Vzal ho někdo?
Aspoň si trochu zatrénuješ, to ti neuškodí.
Má rád fotbal?
-Co je to za otázku? Jistě! -Nemám ho rád!
Myslím, že tu míč mám. Můžeme si kopnout.
Do prdele!
Tady se nic neděje, jo?
Co tady děláte?
-To už je Francie? -Hej, Arizti.
-Mendibile? -Znáte je?
Jo, chodili do školy. Pořád se pletli do politiky.
Kdo ví, co jste provedli, co?
Tati!
Jak jsem se jim postavil, co?
Vidělas to?
A jak jste se jim postavil?
Postavil jsem se před ně a jednoho zastavil.
Ale byl hrozně silný a nakonec zdrhnul.
Až tohle budu vyprávět u nás, to uvidíš.
Tati, řeknou, že sis to vymyslel.
A proč by to říkali? Copak se to nestalo?
Já jsem viděla, že tě shodili.
Když budeš tvrdit, že ses jim postavil, neuvěří ti.
Uvěří tomu, co jim řeknu. Od toho jsou to kamarádi.
Běž si chvíli hrát.
Holky...
Dobrý, dobrý.
Nemáte to zlomený. Jenom pohmožděný.
Nevěděl jsem, že jste taky traumatolog.
"Žka."
Traumatoložka.
Do pr...
To trochu bolelo.
Zvláštní výlet, co?
Zvláštní?
Neříkám, že se mi nelíbí.
Říkám, že to nedává moc smysl.
Navíc mi přijde, že si myslíte, že by tu měla být moje tchyně.
A taky manželky ostatních.
Protože my tu jsme, ale..
jsme tu k ničemu.
Takže vám nepomáháme.
A teď s tou rukou. Co zmůžu?
Cítím se hrozně.
Jste tady platní tolik, kolik jste ochotní být.
Ale...
v tomhle vám dávám za pravdu.
Právě teď jste platní málo.
Hotovo.
Sama nejste o moc lepší.
Co dělá Němka sama v Bilbau?
Jsem produktem nezodpovědnýho otce.
Jako vaše dcery.
Jak víš, že byli z ETA?
Dva Baskové v kufru autobusu na cestě do Francie.
Jo, jasně. To zní trochu jako ETA.
Skvělý příklad. Gratuluju.
Pomoz mi přivést holky k autobusu.
No, tak co? Jak to šlo s koučkou?
-Nemůžu ji vystát. -Protože je Sovětka.
Začneme od začátku?
Proč jsme tady?
Protože ty ženský neumí chlastat.
Dobře.
A co je to, co my umíme?
Sakra.
No přece chlastat.
Takže...
co je to, co my neumíme?
Dělat doprovod na mistrovství v gymnastice.
-Přesně. -Ale být to mistrovství ve fotbale...
To se pleteš. Jely by taky s matkama.
Ne, kdyby to byli kluci.
To by bylo něco úplně jinýho. To se nedá ani srovnávat.
A ty?
Ty nechceš jet domů?
Kam domů, Oskare? Vždyť se s Mari rozvádím.
Rozvádíš se?
Do háje, Néstore.
Jedu do Asturie sám. Bez ženy, bez dcery
Jasně, že se rozvádím. To sis nevšiml?
Tak tím spíš.
Využij toho a trav čas s Amaiou.
-Ainarou. -Jo.
Buď s ní, ale doma.
Ne tady, kde lišky dávají dobrou noc. Co tu děláme?
Holka mě nesnese. Tady, ani tam.
Půjdu tam, kde bude práce.
Jestli bude v Německu, zůstanu tam.
Já se teda vrátit chci.
Nemůžu opustit videopůjčovnu.
Nepřijel jsem připravený.
Chci říct, v tý zimě, co bude v Německu...
Kdybych si vzal svůj kožený kabát, moc hezký, silný,
co jsem si koupil v Londýně,
co má takový...
takový... takový...
Udělám, co řeknete.
Výborně. Začínáš se mi líbit, hezoune.
Když vyrazíme teď, na večeři jsme zpátky.
Co? Dělejte, sakra!
Jsme rodiče, nebo ne?
Naše dcery jsou naše. Děláme si, co chceme.
My jsme autorita. Ať si ta ženská říká, co chce.
Co?
Jako na schůzi ve fabrice.
Co řekne většina, i když nesouhlasím.
-Dobře. -No tak, holky, pojďte.
Zpátky k autobusu, pohyb.
Musíme pokračovat.
Pánové...
nikdo se nevrací.
Nastoupíme do toho autobusu,
dojedeme do Berlína,
holky budou soutěžit
a teprve potom se vrátíme domů.
Takový je plán!
Jasné? Mám vám to snad nakreslit?
Jdeme!
-Dáte si? -Co?
Jestli si dáte.
Co to je? No tak co?
To je bílá káva.
Jo, bílá káva. Určitě bílá káva.
Kafíčko s mlíkem, abych byl čilý.
Musím na to šlápnout,
čeká nás dlouhá cesta.
Mám z toho špatný pocit.
Nepřijde mi to fér, holky.
Hele, Ainaro, co je fér?
Umřít hlady?
Když se rozdělíme, zbude na každou jenom malinký kousek.
A my se musíme najíst.
Máme soutěž. Oni nedělají nic.
No jo, to je pravda.
Ale máme se dělit.
Hele, nemysli si, oni by se s náma taky nerozdělili.
Udělali by to jen z povinnosti.
Udělám, co řekne většina.
Co děláte?
Gorko, hlídej, ať nás nikdo nevidí.
-Co nevidí? -Na, dám ti kousek.
Co to bylo s tou termoskou?
Nevěřím Pekařovi. Vždycky si rád přihnul.
Ve třídě z něj táhlo víno. A čím víc vína, tím víc facek.
Tomuhle vrazil, že ho ohluchnul na jedno ucho.
Určitě má v tý termosce kalimotxo .
Prej ho vynalezl on.
Pekař.
-Otec Arrupe vynalezl kalimotxo ? -Jo, říká se to.
Prej jeli jednou na školní výlet na hory
a Pekař si tam vzal flašku vína. Ten den bylo vedro.
A samotný víno mu moc nelezlo.
A jiný profesor měl ledničku s plechovkama Coca-Coly.
A Pekař, který měl žízeň, zkusil smíchat víno s Coca-Colou.
A tak vynalezl kalimotxo .
Ale kdy to bylo?
-No, to už je strašně dávno. -Ve škole to říkali ti starší.
-Jo. -Ale...
-To nemůže být pravda. -Jasně, že může.
Coca-Cola je ve Španělsku teprv 30 let.
Že by učitel na školním výletě před víc než 30 lety
měl Coca-Colu...
a navíc v plechovce, je trochu divný, ne?
No, tak nebyla v plechovce, ale v lahvi, co já vím.
Tohle máte z toho, že se s ním bavíte.
Zkazil vám skvělou historku na celý život.
Sakra, necítíte mortadelu?
Ne, ne. Smrdí to jak plast.
Jo, jako ta fabrika na plasty, když se projíždí Durangem.
Ne, ne, ne. Trochu jako mortadela to smrdí.
Vy si tam dáváte sendviče bez nás?
Kam to jdete?
Vzadu není nic k vidění. Přísahám.
-Alaitz, vážně? -Cris, Beo, tohle je vrcholně neslušné.
Pěkný. Vážně, moc pěkný.
-Tomu nevěřím. -Skvělý.
Tohle se nedělá.
Výborný.
Jak vám z východní Evropy chutnají uzeniny, co?
To teda jo.
Néstor má pravdu, smrdí to jak plast.
Klidně si je snězte všechny, jestli chcete.
Jsou moc dobrý.
Výborný.
Ajajaj.
Děláš to divně.
Má to být takhle.
Jím to, protože mám hlad, ale dal bych si pořádný talíř fazolí.
Mně fazole nechutnají.
Jak to, že ti nechutnají fazole?
-Odkdy ti fazole nechutnají? -Odjakživa.
Kdybys zažila hlad jako já, jedla bys i kamení.
A kdy jsi ty měl hlad?
No, broučku, za války.
A jakou válku jsi zažil?
Jako přímo žádnou.
Studenou válku.
Například.
Vy si vůbec neuvědomujete, jak dobře se máte. Mnohem líp než my.
Já se měl líp.
Jo, ale ty se nepočítáš. Protože teď jsi nuzák jako my.
Dřív jsi byl vykořisťovatel.
Hele, nás bylo osm sourozenců.
A když sis nepohnul, jídlo nezbylo.
Teď jste všichni jako z cukru. Jenom si stěžujete.
Ale vždyť jediní, kdo si tu stěžuje na ty sendviče s mortadelou, jste vy.
Ve vašem věku já už pracoval v peci.
V devíti letech jste pracoval v peci?
Tak možná o trochu později.
Ale tolik jsem si nestěžoval.
Tati, víš, jaké je moje nejoblíbenější jídlo?
A proč bych to měl vědět?
Copak jsem tvůj komorný?
Abych viděla, jestli mě znáš.
Jistě, že tě znám.
Co o mně víš?
Třeba to, že ti nechutnají fazole.
To je taková škoda. Tohle by byla super fotka.
Tak nás vyfoť.
-Vždyť nemám foťák. -Vyfoť nás, tati.
Na památku.
Pojďte, holky!
Tak jo.
Pozor, vyletí ptáček!
Sandri, láhev s vodou.
Zatracený suchý chleba.
-Kdo je Ángela? -Ángela je jméno mojí mámy.
Tvoji mámu jsem nikdy neviděla.
Sandri, napila ses? Musíš hodně pít, jasný?
Umřela. Byla jsem moc malá.
A jak umřela?
Byla nemocná.
Na co?
To nevím.
-Jak to, že nevíš? -Cris, zmlkni už.
Jdu se zeptat otce Arrupeho, kdy tam dorazíme.
Dáme si už pauzu na spaní, otče?
Jste unavený?
Ne, ne. Jsem v pohodě.
Že bysme přespali a zítra pokračovali.
Tati, nemám kalhotky.
Tady jsou! Hledám je už měsíce.
Co je s těma kalhotkama?
Bea nemá kalhotky,
ale já mám naštěstí tyhle.
Ty jsou z letního tábora.
Aha.
Josemo.
-Jsem Juanma. -Jasně, Juanma.
Moje tchyně nabalila malý spoustu prádla, tak na měsíc.
-Nechceš jedny kalhotky? -Díky.
Seženu ti je. O nic nejde.
Sandri, podej mi batoh.
Musím vzít jedny kalhotky.
Nejsou pro mě, jo?
Neměj strach. Jsou pro toho pána.
Asi si žádný nevzal.
Vezmu si je.
Můžeš mi pomoct?
Hrozně mě bolí to zápěstí.
Myslím, že až dojedeme do Berlína,
budu muset na pohotovost.
Chcete, abych vám pomohla?
Ne, díky. Spěte.
No nic, najdu je sám.
Hele.
Jedny.
Tady, kalhotky.
Tohle jsi nečekal, co?
-Co? -Co by?
Že ti tvůj zaměstnanec bude dávat kalhotky na francouzský benzínce.
-Ne. -Jasně.
V životě se dějí věci, který nečekáš.
-Copak? -Mám žízeň.
Já tady vodu nemám.
Na benzínce bude.
Jo.
Ale sama tam nepůjdeš, že ne?
Ne, jdi spát, zlatíčko.
Půjdu s tebou. Pojď, jsem vzhůru.
-Doprovodím ji. -Dobře.
Sedačky v autobuse, co?
Takhle skrčený jsem nemohl spát.
Ty jsi taky nemohla spát?
Měla jsem žízeň.
Jasně.
Jasně, jasně.
Možná jsi nemohla spát, protože si děláš starosti, co?
To se stává, mně taky.
Začnu o věcech přemýšlet
a pak...
nemůžu spát.
Možná si děláš starosti kvůli rodičům, ne?
Chudinko.
To, že se tvoji rodiče budou rozvádět, je fakt rána.
Naši se budou rozvádět?
Co?
Jsi v pořádku?
A kde je ta holka?
Co se děje?
Jak tě sakra napadlo jí to říct?!
-Myslel jsem, že to ví. -Nic nevěděla! Co by věděla?
Chtěl jsem jí to říct po cestě.
-Jen jsme kecali. -Já ti dám, kecali!
Kam jdeš?
Nevím.
Ainaro.
Ainaro, otevři, tady táta.
Takže je to pravda?
Otevři.
-Je to pravda, nebo ne? -Co?
Že se budete rozvádět.
Budeme žít odděleně, ne se rozvádět.
-A jaký je v tom rozdíl? -To nevím.
-Tak to je na hovno. -Ainaro, to se neříká!
A co bude se mnou? Odstěhuješ se a už tě neuvidím.
Tati!
Vždyť mě ani nesneseš.
Nebudeš už mít na gauči pána, co se tam válí a celý den jen kouří.
Zbavíš se mě.
Nemáš radost?
Kam jdeš? Ainaro!
Do háje!
Tati...
jaký jsi byl jako malý?
Jako malý?
Nevím, normální.
-Moc šťastný. -A co jsi tak dělal?
No, jako vy, chodil jsem do školy.
A když jsi nechodil do školy?
Myslíš o prázdninách?
Jo.
No, jezdili jsme na pláž, s babi a dědou.
Na pláž v Sopelaně?
Ne. Jezdili jsme do Lareda, tam jsme měli loď.
Tak vy jste měli loď?
Jo, takovou malou plachetnici.
Byla dědečkova. Jezdili jsme s bratranci a strejdy.
A co se stalo s tou lodí?
Jestli jste se tam vešli všichni, tak nebyla malá.
Víte, loď je moc drahá. Stálo hodně ji udržovat.
A teď peníze nemáme.
-Proč? -Protože táta nemá práci.
A nemůžeš si sehnat jinou práci?
To není tak snadný.
A tu, co jsi měl předtím?
Jak jsi ji sehnal?
-Myslíš práci v továrně? -Jo.
No, částečně mi ji sehnal děda.
Takže to bylo snadný.
No, snadný... Chci říct, že jsem...
A cos musel dělat?
Dělat dozor.
Dělat dozor nad čím?
Nad vším v továrně.
Byla to moc důležitá práce.
Jo.
Když mi ji děda sehnal, řekl mi:
"Máš práci na celý život."
Pěkná drzost, takže ti lhal.
Když máš peníze, je všechno snazší.
Takže my už nikdy nebudeme mít peníze?
Dámy a pánové,
mesdames et messieurs,
v tuto chvíli projíždíme Paříží, hlavním městem Francie.
Pokud se podíváte ven z oken, můžete spatřit město lásky.
Tohle je Paříž?
Vždyť to vypadá jak Barakaldo.
To je Eiffelovka?
Ne, to je anténa.
A Eiffelovka není anténa?
Jo, ale tamto je anténa, jakou máme doma.
Sakra, Mari, já si v 11 už musel poradit sám!
Ainara potřebuje dospět.
Myslíš?
A nám dvěma to prospělo?
Těm dnešním spratkům se musí všechno vysvětlovat.
Takhle se na život nepřipraví.
Výborně, Andoni.
Aspoň sis s ní promluvil.
No jasně! Neříkal jsem ti snad, že s ní promluvím?
Jenom jsem čekal na tu správnou chvíli.
Už musím končit. Uvidíme se doma.
Tys mi mi zavařila!
Jak jsi mohla dát holce do batohu lahev její mámy?
Jinou doma nemáme. Copak se vám na vodu nehodila?
Jo, ale...
Sandrita se začíná vyptávat.
Tak jí odpověz!
Že jsi jí tam musela dávat tu pitomou lahev.
Holka dospívá, Óscare.
Nenajdeš lepší chvíli než tenhle výlet,
abys jí pověděl o její mámě.
Tak jo. Volali?
Ne.
Dobře.
Takhle dál řídit nemůže.
A holky se potřebují vyspat v posteli, aby si pořádně odpočinuly.
Jenom holky? My taky.
Máte nějaký peníze?
Kdybysme měli prachy, jedli bysme dva dny v kuse mortadelu?
Nemáme ani floka.
Poslyšte, já mám nápad.
Na jeho nápady bacha.
Mívá dobrý nápady?
Ne, ne. Příšerný.
Mám ještě firemní šekovou knížku.
Nevrátil jsem ji, když mě vyhodili.
To je fuk.
Můžeme jít do hotelu
a zaplatit pokoj...
tímhle šekem.
-A je to legální? -Ne, ne, vůbec ne.
Hodně, hodně nelegální.
Nevím, jestli na basu,
ale je to trestný čin.
Basa...
Pokuta určitě.
A nevšimnou si, že nejsou platný?
Než si toho všimnou, už budeme...
V Německu.
Co vy na to?
Nic jinýho mě už nenapadá.
Chceš se nám tím zalíbit?
Jen to řekni.
Taky se chci dneska vyspat v posteli.
A zalíbit se vám. To nepopírám.
No, tak asi budeme muset jít do hotelu, ne?
Ale umíš francouzsky?
-Tenhle? -Jistě.
Ti z dobrých rodin mluví francouzsky líp než Francouzi.
Bylo by možné, s'il vous plaît ,
zaplatit...
avec une cheque ?
Už jsem řekla, že mluvím španělsky. Šeky obvykle nepřijímáme.
Bon , obvykle ne,
ale mohla byste udělat výjimku?
A kavárna je...
otevřená?
A c'est possible...
C'est possible...
Můžeme nechat napsat útratu z kavárny na pokoj?
-Ano. -Fantastique.
-Víno? -Ne, ne.
Děkuju.
Tati.
Jsem unavený.
Můžem jít spát?
Až dojíš to, co máš na talíři.
Půjčíte mi to?
Teď?
Jo.
Gorko, nech toho.
Hej! Vždyť to rozbijete!
Tati, dej mi to!
Přestaň už blbnout, proboha!
Nebijte ho!
Včasná facka předejde mnoha problémům.
Jakým problémům?
Problémům.
Vadí vám můj syn, otče? Tak mi to řekněte.
Myslíte si, že to nevidím?
My už půjdeme, dobře?
Pojďte, jde se spát.
Proč se snažím? Moc toho nenamluvíte, že?
Mně jste to vysvětlil už jako malýmu klukovi.
K čemu mluvit, když mu můžete rovnou ubalit.
Etxebarrieto...
vidím, že navzdory mému úsilí máš pořád velmi špatnou povahu.
Co to děláš?
Vy jste se pomátl?
-Jste v pořádku? -Vždyť jsi ho shodil.
-Teď ti na něm záleží? -Možná je to vůl, ale řídí autobus.
Tati, jsi hrozný surovec.
-Je v pohodě, ne? -Je to jen škrábnutí.
Ale musí si odpočinout.
Všichni si musíme odpočinout.
Tak šup, do postele.
Běž za dcerou.
O otce je dobře postaráno.
Všem jsem vám dal pohlavek
a jste dobří kluci, jste dobří tátové.
A tys taky nedopadl tak špatně.
Pletete si mě, otče. Mě jste neučil.
Jste normální.
Dopadli jste dobře.
-Jo. -Tak pojďte.
-Jdeme. -Ne, ne, já ho doprovodím.
Pojďte, zítra nás čeká dlouhá cesta.
Tati, na co umřela máma?
Neudělal jsem nic, co by se nedělalo odjakživa.
Jenže to, co se ti zdá jeden den v pořádku, druhý den už není.
Třicet let jsem učil!
A najednou ti řeknou, že jsi starý.
Že tvé metody jsou zastaralé.
Ať to nepřeháníš s vínem k jídlu.
Že přísná ruka už neplatí.
-Že když... -Tak pojďte.
Dobrou noc.
-Dobrou noc. -Dobrou noc.
Už jsem velká a chci to vědět.
Já vím, že jsi velká. V tom není ten problém.
Hele, já hodně mluvím.
Mluvím o čemkoli,
ale jsou jistá témata,
o kterých mluvím nerad.
Protože jen z pomyšlení na ně se ti udělá špatně.
Proto si vždycky říkám: "Proč o tom teď mluvit?
Změní se tím něco?"
Tak se to zamete
a jde se dál.
Mluvím, abych to zakryl.
A s tvojí mámou jsme si skvěle rozuměli, protože ona taky uměla věci zametat.
Ona...
už věděla, že to nemá řešení, a mně nic neřekla až do konce.
Vím, že si s tím lámeš hlavu, protože ses mě ptala už mockrát,
a já chci, abys byla v pohodě, jasný?
To je to nejdůležitější.
Abys byla v pohodě, možná nejdřív musíš být smutná,
a tohle tě rozesmutní.
A mě taky.
Ale jestli si myslíš, že ti mluvení pomůže,
tak budeme mluvit.
Dobře?
Teď, nebo kdy chceš.
Takže ty o tom chceš mluvit teď?
Fajn.
Ainaro, otevři, nebuď jak malá.
Ainaro, jsem fakt unavený!
Ainaro, no tak!
Dejte nám pokoj, sakra!
Náš pokoj má číslo 315.
Vyděsilas mě k smrti, Ainaro.
Pojď, jdeme spát, jsem unavený.
Co se děje, Ainaro?
Slib mi, že neodejdeš.
Slib mi to, tati.
Odcházím, protože tu není práce.
To je mi jedno, tati. Neodcházej.
Aspoň neodcházej daleko.
-Je mi fuk, že kouříš. -Pojď, jdeme spát.
Honem.
Broučku.
Broučku, jsi vzhůru?
Vážně jsem sprostý jako dlaždič?
Tohle říkala moje babička tátovi.
Říkala mu to pořád.
A moje babička měla pravdu.
No podívejme.
Vidím, že taky chcete jít příkladem.
Nechtěla jsem, abyste kouřil před holkama,
protože jsem vám záviděla.
Hele, co hledá Němka v mým městě?
Hezký počasí určitě ne.
Ne, hezký počasí ne.
V Berlíně je určitě stejný počasí jako v Bilbau.
A to je přitom tak daleko, co?
Jo.
Proč tak daleko?
Vidím vás a říkám si,
že vůbec netušíte, o co přicházíte.
Ty holky...
vaše dcery...
si zařídí život po svým
a co nenajdou doma, budou hledat jinde.
Možná daleko.
Hodně daleko od vás.
A vy všichni tak promeškáte svou příležitost.
Jakou příležitost?
Hodně velkou.
Guten nacht.
Guten... Guten "tra".
V kolik jsme měli sraz?
-V osm. -A je?
Čtvrt na devět.
Co teď?
Nezvedá to.
Jdu s tebou.
Už dost! To stačí.
Voilà, monsieur.
Merci.
Otče?
Kam mohl jít?
Co já vím?
Počkáme na něho?
Myslím, že se nevrátí.
Nechal tu klíče od autobusu a prachy.
Ty umíš řídit takovou rachotinu?
Jde vám to?
Chcete mě vystřídat?
Ne, vůbec.
Jen jeďte dál.
Musíme zaplatit.
Danke schön.
Na co k čertu hleděli?
Zdá se, že jsou zblblý do fotbalu jako my.
To mají svátek, nebo co?
Kam to jdete?
Nino!
Poběž!
Lidi skáčou na druhou stranu! Rodiny se zase scházej!
-Rodiny? -Jo.
Po tolika letech od sebe!
Co vyvádíte, Nino?
Zbláznila jste se?! Takhle přece nemůžete jet!
-Dost! Vracíme se domů. -Tati, vždyť jsme teď přijeli.
Nemůžeme zůstat, když bourají zeď.
V Bilbau se držíme dál i od demonstrace.
Tohle je nebezpečný, Nino.
Přijeli jsme sem na mistrovství v gymnastice.
To je ta sportovní hala?
Asi jo, ale je fakt nádherná.
Nikdo tady není.
Co vy víte? Třeba všichni čekají uvnitř.
Hallo?
Ist da jemand?
Hallo?
Vždyť je zavřeno!
Je normální, že je zavřeno. Dnes na mistrovství v gymnastice nikdo nepřijde.
Ale my tady jsme, ne?
Jenže ostatní týmy se dívaly na televizi,
poslouchaly rádio. To jenom my jsme se nic nevěděli.
Takže co teď?
Sedneme do autobusu a jedeme domů?
Chcete v něm trčet další dva dny?
Počkat, počkat!
Já za to nemůžu.
Taky bych rád, abysme sem nejeli nadarmo.
Ale co tady máme dělat, když mistrovství není?
-Tak uděláme něco jinýho. -A co?
Zeptáme se toho pána, co nám jde otevřít.
-Co chcete? -Jdeme na mistrovství.
Mistrovství je zrušené.
-Co říká? -Že žádné mistrovství není.
No jasně. A teď řekne, jak je možný, že nic nevíme.
-Vy o ničem nevíte? -Cože?
-To neřekl! -Jasně.
Přijeli jsme z dálky, ze Španělska. Prosím. Musíte nás pustit dovnitř.
Hala je zavřená. Nikdo tu není.
Na tom nezáleží. Chceme si tu jen odcvičit naši sestavu.
Jděte domů.
Prosím, pusťte nás dovnitř!
-Do prdele! -Stačí!
To není možný.
-Taková blbost! -Klid.
To stačí. Nevztekejte se, nemá to smysl.
Ne! Co nemá smysl je,
že jednoho dne přijedete a už není žádná zeď
a musíte vidět lidi, který jste neviděli 30 let.
Vypadá to špatně, co?
Jo. Ale klid, Nina to nějak vyřeší.
Co? Je vám to jedno?
Co asi řeknete těm holkám?
Že to není naše chyba. Že jsme udělali, co jsme mohli.
Tak jim řekneme, že jsme sem jeli zbytečně
Uvidíme, jak se budou tvářit.
Nebo můžeme jít dovnitř a tým si odcvičí svou sestavu.
-Žádný mistrovství není. -Mistrovství je přece jedno!
Jak jedno? Nikdo tu není, nesoutěží se.
Chcete jít dovnitř, fajn. Ale ten chlap vás nepustí.
Třeba si dá říct ode mě.
Jo, když mu taky vypíšeš šek.
Ne, myslím...
promluvit s ním.
-Co to meleš? -Neudělali jsme ze sebe už blbce?
On... mluví německy?
Asi jako francouzsky.
Řekne mu "Beckenbauer."
"Oktoberfest."
Nebo "Frankfurt."
"Kaputt," mu řekne.
Haló?
Zdravím.
Můžete mi, prosím, otevřít?
Co chcete? Už jsem mluvil s vaší přítelkyní.
Je to jen na okamžik. Byl byste tak laskavý a otevřel?
To je vymyšlená němčina, že?
Ne, ne, ne. Mluví moc dobře.
Danke schön.
Tak...
Na chvíli nás pustí dovnitř.
Ještě nesnídal a měl špatnou náladu.
Teď už se nasnídal a už ji nemá?
Ne. Ještě nesnídal.
Pustí nás dovnitř, když mu koupíme sendvič.
Ty fakt mluvíš německy?
Měl jsem profesora z Mnichova.
Dával mi i lekce francouzštiny
Ale francouzsky asi moc neuměl.
Holky, no tak, jdeme!
Určitě jim to přijde divný.
Co?
Ta zeď.
Stála tu odjakživa a najednou je pryč.
Divný.
Počkej, až zbourají komín v Altos Hornos.
To bude historický.
Jo, ale tam nikoho slavit neuvidíš.
Nevíš.
-Někdo mít radost bude. -To určitě.
Bacha, ta hořčice pálí.
Co by pálila? Jsi padavka.
Tati!
Tati, pojď, tohle musíš vidět!
-Tvůj syn. -Tati!
Co je?
-Tati! -Už jdu! Co chceš?
-Co tak spěcháš. -Pojď.
Gorko, co tam děláš? Nemůžeš tam chodit sám.
-Vážně, pojď. -Už jdu.
Andoni, jdeš, nebo ne?
Co chceš, abych viděl?
-Co... co chceš? -Podívejte.
Vidíte, kolik lidí si půjčuje filmy?
-Vidíte to? -Ale, ale.
Ty jsi vizionář.
-Škoda, že už máš společníky. -Nemám.
Verónica a Alberto z toho vycouvali!
-Proč křičíš? -Já nevím.
Když je nemáš, tak je potřebuješ, ne?
A ty, to odstupný, už jsi ho utratil?
Já? Ne, ne.
Šetřím ho pro strýčka příhodu.
Strýček příhoda je teď.
-Óscare, strýček příhoda je teď. -No jo.
Už mám dokonce i jméno.
Dobře.
Nesjucar.
-"Nes" co? -Néstor, Juanma, Óscar.
Videopůjčovna Nesjucar.
Jo, nebo ne?
Zdravím.
-Španělsko? -Ano. Mluvíte?
-Paco! -Jo?
Jsi Španěl?
Říká se to.
-Je tu hodně práce? -Hledáš?
Jo, pořád.
Já přijel asi před rokem, protože jsem jednoho z nich znal,
a nezastavil jsem se. Vždycky se něco najde.
Ty se ve stavebnictví vyznáš?
Jasně.
Nikdo jiný nepřijde?
Bez ostatních týmů to není opravdový mistrovství.
V němčině máme jedno přísloví:
"Alles hat ein ende, nur die wurst hat zwei."
Co to znamená?
Všechno má jeden konec. Až na klobásy.
Ty mají dva.
-Nechápu to. -Nevadí, není co chápat.
Vzpomněla jsem si na to, protože to říkal táta.
Má to být legrační?
Jo, mně to přišlo.
Ale možná proto, že se vždycky smál, když to říkal.
Možná je to v němčině vtipnější.
Jo, to je. Je to vtipný v mým jazyce.
Fajn, tak půjdeme na to.
Holky, kde jste teď?
V Berlíně.
A co budete dělat?
Sestavu.
Takže je všechno tak, jak má být.
Jdeme.
Hop, hop!
Levá noha. Výborně.
Tak jo, přineste si stoly a židle.
Budete dělat porotu.
Porotu? Jako my?
My jsme totiž nikdy žádnou takovouhle sestavu neviděli, víte?
Hele, nějaký úsudek snad máme, ne?
Tak těžký to nebude.
A kde je táta?
Hned přijde. Neměj strach.
Musíte obodovat sestavu svých dcer od nuly do deseti.
Bodujte postoj,
jak zvedají náčiní...
Náčiní?
Švihadlo, obruč, míč, stuha. Tomu se v moderní gymnastice říká náčiní.
To je teda náčiníčko!
Jestli mají propnuté lokty a dobře předvedly sestavu. Rozumíte?
Dobře.
Hop, holky!
Ať se družstvo školy Blase de Otera připraví ke vstupu.
Ainaro!
Kde jsi byl tati?
-To byla nádhera, prcku! -Viděls to?
-Jasně. -Ale celé?
To si piš.
Ty jsi teda číslo.
Známky, prosím?
Já myslím, že...
Co dělám, zaslouží si desítku, ne?
Víc se dát nemůže, ale jinak bych jim klidně dal dvacet.
Deset!
-Deset! -Spokojené?
-Jo. -Jo, viď?
-Děkujeme. -Díky.
Díky.
Neplač, Nino.
Mám tě moc rád.
Dělám to správně? Takhle?
Nemám tušení, jak se to dělá.
Jde ti to skvěle.
Co je? Proč to neděláš taky?
Pojď, teď si to zkus ty.
Nino!
Díkybohu, že jste zpátky.
Ainara si dělala starosti.
Kam jdete?
Nechala jsem klíče od autobusu vedle batohů děvčat
a...
opatrně se čtyřkou, zasekává se.
-Odcházíte? -Ne.
Zůstávám.
-Jak dopadly? -Byly úplně první.
Vyhrály? Vážně?
Jo, jo. Byly první ze všech, co tu byly.
To je nádhera!
Bylo to úžasný, fakt.
Vážně moc hezký.
Fajn, už tě nechám. Vyrážíme, jo?
-Nezapomněls na něco? -Na co?
Nezeptal ses mě, jestli volali z továrny.
Proč?
-Volali? -Ne.
Já vím.
Ani nebudou.
Fajn.
Zavolám ti ještě cestou.
Jo?
-Pá. -Pá.
-A Nina? -Co?
Pojď, Gorko, nastup.
Kam šla?
Domů, prcku.
Domů.
České titulky Iveta Petrčková S PRO ALFA CZ, a.s. 2026