Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
U dvorani je gužva svaki dan.
Treći je dan Svjetskog prvenstva.
Iako nisu uvijek sva mjesta popunjena,
gledatelji su pokazali svoju stručnost
i osobno svjedoče
14. svjetskom prvenstvu
u ritmičkoj gimnastici.
Silvia Yustos dobila je 9.30 u vježbi s loptom.
A sada je čeka nastup s posljednjim rekvizitom
na ovom natjecanju, trakom.
Sandra, dođi. Počinje!
OČEVI
Sutra nam se ponovno vraća nestabilno vrijeme
s pljuskovima mogućim od podneva
koji će popodne ojačati.
Puhat će snažan jugoistočnjak,
a najviše temperature koje nas očekuju...
Veliki prosvjed održan je jučer na ulicama Bilbaoa
pod sloganom "Mir sada i uvijek."
Predvodili su ga stranački vođe koji su potpisali Sporazum Ajuria Enea.
Na kraju prosvjeda
predsjednik Arzdanza obratio se okupljenima
i pozvao ETA-u da se pridruži pomirenom društvu...
Radnici iz čeličana i njihovi kooperanti u Baskiji
zaustavili su proizvodnju
prvog dana štrajka.
Sindikati se protive ponovnom uvozu...
Smatramo da objašnjenje ministarstva nije zadovoljavajuće...
PREDGRAÐE BILBAOA 1989.
Bio sam ondje prošli tjedan
i rekli su mi da ćemo ove godine pozitivno poslovati.
Samo to ne govore iz strateških razloga.
Ne vjerujete mi?
Kladim se da će za mjesec dana zapošljavati.
Katalonče, uživaj u nezaposlenosti.
Nisam siguran.
Djevojke, dosta mi je srećki.
Loren, obećavamo, ako kupite, kad budemo starije,
dolazit ćemo se svaki dan napiti u vaš kafić.
Dođi, mala.
Škrtice jedna, treba im novac za izlet.
Tata, nije to izlet, nego odlazak na prvenstvo.
Rekla sam ti 25 puta.
Prvenstvo, dobro. Kupite.
Znate što dijele na tomboli? Vino.
Misliš da mi nedostaje vina?
Nedostaje ti dobrog.
Ne može biti gore od ovog koje točiš.
Dobro.
Daj mi jednu.
Hvala. Vi ste najbolji.
K vrapcu! Prepala si me, Ainara.
Zašto si na kauču?
Ugodno je.
Koliko je sati?
Nemaš školu?
Što je?
Ne kvocaj mi oko toga.
Onda odluči hoćeš li ukop ili kremiranje.
Kupio bih, ali ponedjeljak je,
a ponedjeljkom se filmovi ne unajmljuju, nego vraćaju.
Da vidim.
Mogu vam dati vaučer za pet filmova.
Ideja je prodati.
Jeste li što prodale?
Nismo. Ne želi jer je ponedjeljak.
Moj je tata poslovan čovjek.
Da jest, bio bi pun k'o brod.
Tek počinje.
Andoni, izađite.
Znači, ništa niste prodale?
Prodale smo jednu Lorenu.
Pa dobro. -Ali nije dovoljno.
Mogle bismo izrađivati narukvice. -Odlična ideja!
Sutra odlazimo. Nemamo vremena.
Moram staviti natpis "Zabranjeno pušenje."
Magnetska je vrpca u kazeti poput benzina.
Ljudi ne znaju, mogla bi se dogoditi nesreća.
Ako zabraniš pušenje, nećeš imati mušterija.
Koliko ti puta moram reći,
VHS je budućnost.
Pitaj Amerikance.
Britance, Nijemce. Svi će ti isto reći.
U budućnosti nema duhana?
Jednog dana zabranit će pušenje u kafićima.
Vidjet ćeš.
Kako da ne.
Što ti znači Veralnes?
Óscar i ti, moji takozvani prijatelji,
ne želite biti moji partneri,
pa sam morao pitati druge.
Verónica, Alberto i Néstor.
Ti budi u svom Veralnesu, a ja idem naći pravi posao u Asturiju.
Mislio sam da je tamo još gore.
Ako tamo ništa ne nađem, idem drugamo.
Makar u inozemstvo.
Ainara, vrijeme je za školu.
Povedi i ostale. Sad će gužva.
Naravno.
Dođite.
Nadam se da neće opet leća, ne voliš je.
Mislila sam da im makaroni nisu dobri.
Ništa nije dobro.
Kantina je grozna?
Eins, zwei, drei, vier, fünf, sechs, sieben, acht!
Izravnajte laktove!
Fünf, sechs, sieben, acht!
Pazite koljena.
Sechs, sieben, acht... -Slatko!
Prekrasno. -Eins, zwei, drei, vier, fünf, sechs,
sieben, acht! Eins... -Bok.
Prste van. -Lijepo.
Fünf, sechs, sieben, acht! -Odlične su.
Sandra!
Ne ometaj ih.
Bok, Gorka.
Što je bilo?
Zadirkivali su ga na nogometu.
Treba kopačke. Znate koliko stoje?
Nosi ove.
Nije važna obuća, nego igra.
Znam, ali nije ni dobar.
...acht! Jako dobro!
Izvrsno!
Oprala si mi triko? -Sutra odlazimo.
U koliko sati?
Bako, sjećaš se da idemo na put?
Naravno. Nisam ti otac.
Ti moraš ostati s tatom.
Nina, razvedri se. Idemo na izlet.
Sigurno ti je drago posjetiti rodni grad.
Nije, ali moramo ići.
Dali smo svoju riječ organizaciji.
Je li to novac od tombole?
U krevet. Rano krećemo.
Bok.
Samo sam ih dovezla. Moram ići pripremiti hrpu...
Sendviča s parizerom.
Smočio sam se.
Danas nije kišilo. -Tebi nije, ja sam sav mokar.
Cure i ja sutra odlazimo. Dosta je skrivanja.
Julia, nisam se tek probudio.
Stvarno.
Imaš ručak i večeru za svaki dan. Ne moraš ići u trgovinu.
Snaći ću se.
Kao da nikad ništa nisam kupio.
Dobro. Što si zadnje kupio?
Odjeću za sebe.
To nije kupnja. Ovo je kupnja.
Moram se fino odjenuti za razgovore za posao.
Znaš li koliko te košulje stoje?
Ne.
Puno parizera.
Zašto se sastajete večeras?
Što to tebe briga?
Ti samo želiš biti sam u svojoj videoteci.
Ne baš sam.
Gorka ti neće smetati. Nećeš ga ni primijetiti.
Brine me taj dečko, Carmen.
Otkad tebe brinu djeca?
Ne želiš biti s Gorkom.
Ispao je pomalo neobičan.
On je čudak.
Néstore.
Néstore!
Slušaš li me?
Naravno. -Onda prekini s ti.
Ne premotaju kazete!
Ako ih budem prematao u videoteci, glave će se pokidati.
Na sve moram paziti. -Nazovi svoje partnere.
Nisu tu samo da bi videoteka imala blesavo ime.
Gle.
Nešto ti moram reći.
Sve je u redu.
Što se zbiva? -Samo...
Verónica i Alberto nisu zagrizli, pa sam ja morao uložiti sav novac.
Koji novac?
Zato moram na posao. Radim sam.
Néstore, odakle ti novac?
Uzeo sam kredit.
Ali ne brini se.
Kamate su zanemarive.
Ne, ne.
Carmen. Carmen!
Bok. -Ovdje si.
Bok, Julia.
Koji kat? -Treći.
Otvorit ću.
Divno izgledaju! Tvoja obitelj, Nina?
Ne, stigla je s okvirom.
Mogli su odabrati drugu ženu za ovaj okvir.
To je moja majka.
Živi u Berlinu?
Ne.
Nije odande.
Jest,
ali mrtva je.
Daj začepi, Carmen. -Najpametnije.
Moj otac živi u Berlinu.
Oh.
Vidjet ćeš ga?
Ne, živi u Istočnom Berlinu.
A mi idemo...
S druge strane zida.
Ne možemo u Berlin u kojem živi moj otac.
Bok, cure! -Bok!
Kako su svi?
Otišla sam od mesara bez parizera.
Izvadi da narežemo kruh.
Samo tren.
Preznojila sam se.
Hoćete vode?
Radije bih nešto drugo.
Netko je uzbuđen.
Imam samo ovo.
Je li to košara za tombolu?
Da. -Još je nismo održali.
Ali mi smo kupile gotovo sve srećke.
Jedna od nas sigurno bi dobila.
Je li to neki bućkuriš?
Onaj u trgovini reče da dere ako ga ne razrijediš.
Bolje je pomiješati s mineralnom. -Imaš?
Ne. -A otvarač?
Ima čep na navoj.
Da vidimo.
Nije tako loše.
Da vidimo. -Nemam dovoljno čaša.
Bez brige, možemo iz boce.
Sutra rano ustajemo.
Nazdravimo.
Za naše djevojčice.
I za nas.
Živjele. -Živjele!
Sendviči?
Zato smo ovdje.
Dobro izgleda.
Bravo, cure.
Koliko da napravimo? Eins, zwei... -Koliko?
Pogrešno si donijela.
Da vidimo.
Ovo ide zajedno. Kradljivice!
Za Berlin!
Još dva!
Cugni, Nina.
Pij, pij, pij!
Ne. -Pij, pij, pij!
Uf.
Mili moji.
Ne gledajte.
Tata, mama je bolesna.
Što? -Povraća u kupaonici.
Carmen.
Što je bilo?
Moram spakirati malu.
Kasnimo.
Ne gledajte me!
Bože.
Pokušao sam je probuditi.
Ne ide.
Zvao si liječnika?
Zbog ovoga se ne zove, ali mogu.
Zašto ne?
Jer pati od mamurluka.
Što je mamurluk?
Ovo.
Ne možeš ovakva ići, Mari.
Tortilje!
Morala sam ih ispeći.
Što si sinoć pila?
Majko mili.
Tvoj ruksak?
Dođi.
Dođi da ne zakasniš.
Nema nikoga, tata.
Možda su već u autobusu.
Doveo sam je.
Gdje je Mari?
Ne znam što ste radile, ali zlo joj je.
Ainara ne može putovati sama.
Neka se drugi brinu za nju.
Koji drugi?
Što ti radiš ovdje? -A ti?
Carmen povraća cijelu noć. -I Mari.
A ona je svježa kao rosa.
Sovjetske su žene žilave.
Što si im napravila?
One se napiju od gutljaja šampanjca.
Prisilila sam ih.
Sovjetska tradicija.
Nisi znao?
Mi tjeramo ljude da piju.
Ali to nije sve.
Dobro jutro.
Dakle...
Imate sve? -Da.
Sretan put i budite dobre.
'Ðenja. -Ne, ne, ne.
Djevojke ne mogu putovati bez odraslih.
Da, ali...
Njihova majka nije u stanju.
Isto je mamurna?
Nemoj tako o majci.
Premale su.
Nismo toliko male.
Treba im odgovorna odrasla osoba?
Ti si ta. -Ja se ne računam.
Onda ni ja.
Moraju putovati s jednim od roditelja ili skrbnika.
Ako majke ne mogu, vi ćete.
Ne možemo.
Naravno da možete.
Zašto možemo?
Znam što želi reći. Reci!
Jer ste svi nezaposleni.
Ja nisam nezaposlen, vodim svoj posao, ja sam poduzetnik.
Što on ovdje radi?
To je otac Arrupe.
Ide s nama.
On vozi.
Tko je otac Arrupe?
Deseci tisuća prosvjednika izašli su na ulice Dresdena
u noći 19. listopada, u najvećem...
Tvoja mala više mi neće prodavati srećke?
Na putu je za Njemačku.
Nije. Vani je.
...kod Palače Republike, zahtijevajući demokraciju od režima.
Sovjetski vođa Mihail Gorbačov pozvao je...
Što je bilo?
Gdje je baka? Zašto nisi u autobusu?
Baka je polumrtva.
Što?
Shvaćam.
Prestara je da se zabavlja cijelu noć.
Sada zbog nje ne možeš ići.
Žao mi je, mala.
Što je to?
Dao si mi ovaj bon za rođendan.
Dva dana u zabavnom parku.
Ovaj je bio za Božić,
dva dana na plaži.
Ovaj za moj imendan. Sve ih želim zamijeniti.
Kamo ćemo? Na plažu?
Malo je hladno za plažu.
Ideš sa mnom.
Moraš.
Ne idem u Njemačku. Znaš koliko imam posla?
Posla? Ništa ne radiš.
Samo piješ vino kod Lorena.
Ne obraćaj se tako svom ocu!
Sve ovo zato što želiš ići s prijateljicama. Idi kući.
Nisi dobrodošao.
Kako to misliš? -Nisam kupio sve one srećke
da bi cure ostale kod kuće, a ti ovdje pio na tuđi račun.
Briši.
Požuri se, tata.
Budeš li me požurivala, ne idem.
Kasnimo!
Što me briga.
Samo sam jednom zakasnio na posao.
Ti ćeš mene učiti točnosti?
Dobro došli. Svi smo ovdje.
Napokon! Došla si.
Dobro jutro, Sandra. -Bok.
Što on ovdje radi?
Što misliš?
Baka ti je mamurna?
Tko je ovaj što glumi svećenika?
On jest svećenik. Otac Arrupe.
Predavao nam je. Zvali smo ga slastičar.
Zašto?
Dijelio je ćuške kao slatkiše.
Zašto ste s tim tipom?
Njegove su dvije kćeri u ekipi.
Pa što? -I on je dobio otkaz.
Bio nam je šef. Briga me ako je isto u govnima.
Jasno?
Koliko je do Berlina?
2000 kilometara. -I još toliko natrag.
To je puno.
Imaš li što presvući? -Nemam ni čiste gaće.
Gadno. -Vidi!
Ne. -Zrak izlazi.
To je učiteljica?
Da.
Malo je...
Oprostite.
Što su djevojke trebale ponijeti?
Bok, Gorka.
Ej.
Ni ja nisam ponio odjeću. -Što on ovdje radi?
Ne mogu ga ostaviti. -Mama mu je mamurna, nije na samrti.
Jeste li ponijeli novac?
Nisam. -Ma sjajno.
Što ćemo jesti?
Podijelit ćemo sendviče od cura.
Kog vraga ovdje radimo?
Nije nam ovdje mjesto.
Dobro došli. Ovdje vaš kapetan.
Udobno se smjestite, krećemo na put do Berlina.
Smijete razgovarati s vozačem.
Čak je poželjno čavrljati
jer nas čeka dug put.
Tata.
Koliko je do tamo? -Puno.
Ali ne brini se, sigurno autobus ima TV
i gledat ćemo kazete.
Proći će u tren oka.
Nemoguće.
Kako nema TV?
Imamo radio, kazetofon,
mikrofon.
Pjevat ću na mikrofon.
Htio sam kad prođemo Eibar, ali ako ti hoćeš...
Ej.
Mi smo dno dna Europe. Autobus bez TV-a.
A pitamo se zašto nas Nijemci i Francuzi gaze.
Dosadno mi je.
Što radiš ovdje? Idi otraga k sestri i njezinim prijateljicama.
Berlin je sigurno pun videoteka.
Više videoteka nego pekarnica.
Jeste li ponijeli fotoaparat?
Trebao sam ga ponijeti. K vrapcu.
Imam jadan obiteljski album.
Fotografije iz Njemačke bile bi sjajne.
Ja ih razumijem.
Životi su im depresivni.
Ali nisu morale popiti vino za tombolu.
Popile su vino za tombolu?
Što ti radiš ovdje?
Ne njuškaj. Idi k tati i njegovim prijateljima.
Igrat ćemo u parovima.
Samo smo trojica.
Neka on igra.
Ne dolazi u obzir.
Igrat ćemo nešto drugo.
Zaboravi njega.
Kovrčavko.
Kako se kaže "Dosadno mi je" na sovjetskom?
Što?
Nije važno.
Nikad nisam bio ovako daleko. Najdalje u Donosti
kad smo išli na plažu.
Nikad nisam bila.
Što slušaš?
Želiš čuti?
Izvoli.
Hvala.
Nećemo stati?
Tek smo krenuli.
Stanimo. Moram zapaliti.
Ja moram nazvati kući.
Idem reći svećeniku.
Već mu nedostaje punica?
Zanima ga jesu li zvali iz tvornice.
Ne misli valjda da će ga opet zaposliti.
Nemoj ništa reći da se ne naljuti. -Ne tražim nevolje.
Ni jedne riječi.
Rekoh da neću.
Pozornost, molim.
Napravit ćemo stanku od 15 minuta.
Hajdemo.
Djevojke, ovamo.
Važi.
Tko zadnji, magarac! -Nije fer, ja sam!
Tvoj problem! -Dakle...
Dobro onda.
Brže!
Oprezno, djevojke.
Samo polako.
Ovako.
Stanite u vrstu. -Dobro.
Dobro.
Ne mogu je podići.
Teško mi je.
Kako ti to znaš, Gorka?
Dosadno mu je, zafrkava se.
Da. -Pokaži mi opet.
Da vidimo tko će pobijediti.
Gorka Etxebarrieta, smjesta ovamo!
Još sam kod kuće.
Kamo bih otišla u ovom stanju?
Znam da si spavala.
Ja sam pak ovdje
s malom.
Smjestila si mi.
Možeš se barem javiti na telefon.
Možda nazovu navečer.
Tvornica posluje s dobitkom, mogli bi nazvati svakog časa.
Posluju s dobitkom jer ne isplaćuju plaće.
Uvijek znaš što treba reći.
Lijepo me ohrabruješ.
Smiri se, Óscare.
Kako je na putu? Kako je moja unuka?
Oduševljena je. Što bi drugo?
Reci mi više.
Moram prekinuti. Međunarodni su pozivi skupi.
'Ðenja.
Ali ja plaćam... -'Ðenja.
Je li netko ponio loptu?
Trebaš vježbati.
Voli nogomet?
Naravno. -Ne volim.
Imam loptu negdje, možemo odigrati jednu.
Koji vrag?
Nemate što vidjeti.
Što vi radite ovdje?
Jesmo li u Francuskoj? -Arizti.
Mendobil? -Znate ih?
Bili su moji đaci. Uvijek su se petljali s politikom.
Bog zna što ste učinili!
Tata!
Suprotstavio sam im se.
Jesi li vidjela?
Kako si im se točno suprotstavio?
Skočio sam pred njih i blokirao frajera.
No pobjegao je jer je snažan.
Ali kod kuće ću svima ispričati.
Reći će ti da si izmislio.
Zašto bi? Tako je bilo.
Ja sam vidjela da te srušio.
Nitko ti neće vjerovati ako kažeš da si im se suprotstavio.
Prijatelji će mi vjerovati.
Idi se igrati.
Djeca...
Samo daj.
Ništa nije slomljeno. Samo nagnječenje.
Ti si traumatologinja, gospođo?
Doktorice.
Jesam traumatologinja.
Zaboga.
Malo je boljelo.
Neobičan je ovo izlet.
Neobičan?
Samo reci da ti se ne sviđa.
Nije tako, samo nema smisla.
Mislim da bi moja punica trebala biti ovdje.
I druge žene.
Mi smo ovdje, ali...
Ne doprinosimo.
Nikakve koristi od nas.
Što da sad radim s rukom?
Grozno se osjećam.
Doprinosimo koliko želimo.
Ali...
Slažem se.
Trenutno slabo doprinosite.
Gotovo.
Ni ti nisi bolja.
Što Njemica radi sama u Bilbaou?
Ja sam posljedica neodgovornog oca.
Kao vaše kćeri.
Zašto kažeš da su članovi ETA-e?
Dva Baska skrivaju se u autobusu koji ide u Francusku.
Istina, zvuči kao ETA.
Odličan primjer. Bravo!
Pomozi mi dovesti djevojke u autobus.
I? Kako je prošlo s učiteljicom?
Ne podnosim je. -Jer je Sovjetkinja.
Idemo ispočetka?
Zašto smo ovdje?
Jer one loše podnose alkohol.
Dobro.
Što ćemo sada?
Fućkaj ga...
Podnijeti alkohol.
Dakle?
Što mi ne možemo?
Pratiti kćeri na gimnastičko prvenstvo.
Točno. -Ali da je nogomet...
Ne lažimo si. Isto bi išle s mamama.
Da su dečki, to mislim.
Bilo bi drukčije. Nije usporedivo.
A ti?
Ne želiš kući?
Kojoj kući? Mari i ja rastajemo se.
Rastajete se?
Sranje, Néstore.
Idem sam u Asturiju bez njih.
Naravno da se rastajemo. Nisi opazio?
Razlog više.
Uživaj u vremenu s Amaijom.
Ainarom. -Kako god.
Provodi vrijeme s njom, ali kod kuće.
Ne ovdje negdje daleko. Što mi uopće ovdje radimo?
Mala me ne podnosi ni ovdje ni kod kuće.
Idem tamo gdje ima posla.
Ako ga bude u Njemačkoj, ostajem.
Ja želim kući.
Ne mogu ostaviti videoteku.
Ja se samo nisam pripremio.
Zna biti hladno u Njemačkoj.
Trebao sam ponijeti deblju kožnatu jaknu
koju sam kupio u Londonu,
ima te...
Ima te...
Napravit ću što vi želite.
Počinješ mi se sviđati, ljepotane.
Ako krenemo natrag, stići ćemo do večere.
Što je? Hajdemo, dovraga.
Tko su ovdje roditelji? -Mi smo.
One su naše kćeri. Mi o svemu odlučujemo.
Mi smo glavni, neka ta učiteljica kaže što hoće.
Dakle?
Glasujmo kao u tvornici.
Ja ću što kaže većina, čak i ako se ne slažem.
Dobro. -Dobro, djevojke!
Natrag u autobus.
Idemo dalje.
Gospodo...
Nitko se ne vraća.
Sjedamo u autobus,
idemo u Berlin,
djevojke će se natjecati
i zatim se vraćamo kući.
To je plan!
Jasno? Da vam nacrtam?
Idemo!
Hoćeš? -Što?
Hoćeš?
Što je to? Što je to?
Kava s mlijekom.
Kava s mlijekom, kako da ne.
Malo kave da ne zaspim.
Moram se požuriti.
Dug je put pred nama.
Osjećam se loše.
Nije fer, cure.
Što je fer, Ainara?
Umrijeti od gladi?
Ako podijelimo, dobit ćemo samo komadić.
A moramo jesti.
Čeka nas natjecanje. Oni ništa ne rade.
To je istina.
Ali trebale bismo dijeliti.
Ne zavaravaj se, oni s nama ne bi dijelili.
Samo da moraju.
Ja se slažem s većinom.
Što radite?
Pazi da nas nitko ne vidi.
Vidi što? -Dat ću ti malo.
Što je s tom termosicom?
Ne vjerujem slastičaru. Uvijek je bio ispičutura.
Na satu je bazdio po vinu. Što je više pio, to je više udarao.
Njega je tako zviznuo da je ostao napola gluh.
Siguran sam da je u toj termosici bambus.
Kažu da ga je on prvi izmislio.
Slastičar.
Otac Arrupe izmislio je bambus? -Tako pričaju.
Na izletu u prirodu
imao je bocu vina, a bilo je pakleno vruće.
Nije mogao piti čisto.
Jedan nastavnik ponio je hladnjak s limenkama Coca-Cole.
Slastičar je bio tako žedan da je pomiješao vino i Coca-Colu.
I tako je nastao bambus.
Kad je to bilo?
Davno. -Stariji đaci to su nam pričali.
Da. -Ali...
Nemoguće. -Kako ne?
Coca-Cola je stigla u Španjolsku prije 30 godina.
Nastavnik na izletu prije 30 godina
da ima Coca-Colu...
I još u limenci? Pomalo neobično.
Možda je bila u boci, ne znam.
Tako vam i treba kad razgovarate s njim.
Sjebao vam je anegdotu.
Njušite parizer?
Ne, smrdi po plastici.
Poput one tvornice plastike kraj Duranga.
Ne, smrdi po parizeru.
Potajno tamanite sendviče?
Kamo idete?
Nemate što vidjeti.
Alaitz, stvarno? -Cris, Bea, baš ste bezobrazne.
Stvarno lijepo. Stvarno.
Ne mogu vjerovati. -Sjajno.
Ovo nije u redu.
Izvrsno.
Vi iz Istočne Europe stvarno volite nareske.
Obožavate ih.
Néstor ima pravo. Smrdi po plastici.
Sve pojedite, briga me.
Dobri su.
Baš dobri.
Izvoli.
Čudno radiš.
Mora ići ovako.
Jedem jer sam gladan. Radije bih varivo od graha.
Ja ne volim grah.
Kako to misliš?
Otkad? -Oduvijek.
Da ovako skapavaš, kamenje bi jela.
Kad si ti skapavao?
Tijekom rata.
Koji si rat ti doživio?
Nijedan izravno.
Hladni rat.
Na primjer.
Ne znate vi koliko vam je dobro. Nama je bilo puno teže.
Meni je bilo bolje.
Ti se ne računaš jer si sada isto gubitnik.
Prije si nas iskorištavao.
Nas je bilo osmero djece.
Tko zadnji, taj nije jeo.
Vi ste mekušci. Samo kukate.
Vi kukate zbog sendviča s parizerom.
U vašim godinama već sam radio u ljevaonici.
S devet godina radio si u ljevaonici?
Možda sam bio malo stariji.
Ali nisam kukao.
Tata, znaš što najviše volim jesti?
Zašto bih znao?
Nisam ti sluga.
Da vidimo poznaješ li me.
Naravno da te poznajem.
Što znaš?
Ne ne voliš grah.
Koja šteta. Izgledate kao s naslovnice.
Onda nas fotografiraj.
Nemam fotoaparat. -Slikaj nas, tata.
Da se sjetimo ovog putovanja.
Hajde, cure!
Dobro.
Evo.
Sandri, vodu.
Vražji kruh ustajao je.
Tko je Ángela? -Moja mama.
Nikad je nisam vidjela.
Jesi li pila? Moraš piti vode.
Umrla je kad sam bila mala.
Kako je umrla?
Bila je bolesna.
Od čega?
Ne znam.
Kako ne znaš? -Cris, daj začepi.
Idem pitati oca Arrupea koliko još.
Hoćemo li stati da se naspavamo?
Sigurno ste umorni.
Dobro sam.
Spavajmo, sutra ćemo nadoknaditi.
Tata, nemam gaćice.
Tu su! Tražila sam ih mjesecima.
Što je s gaćicama?
Bea ih nema.
Srećom, imam ja ove.
Još iz ljetnog kampa.
A tako.
Josema.
Juanma. -Dobro, Juanma.
Moja punica spakirala je odjeće za mjesec dana.
Hoćeš gaćice? -Hvala.
Donijet ću ti. Sitnica.
Sandri, dodaj mi ruksak.
Trebam gaćice.
Nisu za mene.
Ne brini se, za ljepotana su.
Nije ponio.
Sam ću uzeti.
Jao.
Možeš li mi pomoći?
Boli me zapešće.
Kad dođemo u Berlin,
otići ću na hitnu.
Hoćeš da ti ja pomognem?
Ne, hvala. Spavaj.
Sam ću onda.
Vidi.
Tu su.
Evo gaćica.
Možeš li to zamisliti?
Što? -Pa...
Zaposlenik ti daje ženske gaćice na francuskoj pumpi.
Nevjerojatno. -Da.
Ne znamo što nam život donosi.
Što je bilo? -Žedna sam.
Nemam ovdje vode.
Sigurno ima na benzinskoj.
Da.
Ali ne možeš sama.
Spavaj, dušice.
Idem ja s tobom. Budan sam.
Idem ja s njom. -Ideš?
Ta sjedala...
Uh.
Ne mogu spavati sav pogrbljen.
Ni ti ne možeš spavati?
Bila sam žedna.
Naravno.
Možda si zabrinuta?
I meni se to događa.
Vrtim stvari u glavi
i tako...
Ne mogu spavati.
Možda si zabrinuta zbog roditelja.
Jadnica.
Rastava je gadna stvar.
Moji se rastaju?
Što?
Uh...
Jesi li dobro?
Gdje je mala?
Što je bilo?
Zašto si joj dovraga rekao?
Mislio sam da zna. -Kako bi znala?
Htio sam joj reći.
Samo smo čavrljali. -Majku mu!
Kamo ideš?
Ne znam.
Ainara.
Ainara, otvori. Tata je.
Znači istina je?
Otvori.
Je li istina ili nije? -Što?
Da se rastajete.
Nije to razvod, nego rastava.
U čemu je razlika? -Ne znam.
To je jebeno koma. -Ainara, ne prostači!
Što će sad biti? Otići ćeš i više te nikad neću vidjeti?
Tata!
Ti mene ne podnosiš.
Neće više biti tip na kauču koji puši kao Turčin.
Riješit ćeš me se.
Nisi sretna?
Kamo ideš? Ainara!
Jebote!
Tata.
Kakav si bio kao klinac?
Kao klinac?
Ne znam, normalan.
Vrlo sretan. -Što si radio?
Kao i vi, išao u školu.
A osim škole?
Misliš pod praznicima?
Da.
Išao sam na plažu s djedom i bakom.
Na plažu Sopelana.
Ne. U Laredo gdje smo imali čamac.
Imali ste čamac?
Da. Malu jedrilicu.
Bila je djedova. Išli su svi moji bratići i sestrične, rodbina.
Što je bilo s jedrilicom?
Sigurno nije bila mala kad ste svi stali.
Održavanje je skupo.
A sada nemamo novaca.
Zašto? -Jer je tata nezaposlen.
Ne možeš naći drugi posao?
Nije tako lako.
A tvoj stari posao?
Kako si ga dobio?
U tvornici? -Da.
Pa, djed mi ga je sredio.
Bilo je lako?
Lako, ali ja sam također...
Što si radio?
Nadgledao.
Nadgledao što?
Sve što se događa u tvornici.
Bio je to važan posao.
Da.
Kad mi ga je djed sredio, reče:
"Sad si doživotno zbrinut."
Još ti je i lagao.
Sve je lakše kad čovjek zarađuje.
Nikad više nećemo imati novaca?
Dame i gospodo.
Mesdames et messieurs.
Trenutno prolazimo kroz glavni grad Francuske, Pariz.
Kroz prozor možete vidjeti grad ljubavi.
To je Pariz?
Izgleda kao Barakaldo.
Je li ono Eiffelov toranj?
Nije, to je antena.
Nije li i on antena?
Jest, ali ovo je obična antena.
Majku mu, Mari. S 11 sam bio sam.
Mala treba odrasti.
Misliš?
Jesmo li mi dobro ispali?
Danas djeci moraš sve crtati.
Nisu spremni za život.
Bravo, Andoni.
Barem si razgovarao s njom.
Naravno da jesam. Rekao sam ti da hoću.
Samo sam čekao pravi čas.
Moram ići. Vidimo se kad se vratimo.
Svašta se usudiš.
Zašto si joj spakirala maminu bocu?
Drugu nemamo. Ti ne piješ iz nje?
Pijem, ali...
Sandri postavlja pitanja.
Odgovori joj.
Baš si joj morala spakirati tu bocu.
Mala raste, Óscare.
Nema bolje prilike
da razgovarate o njezinoj majci.
Dobro. Jesu li zvali?
Nisu.
Dobro onda.
On ne može voziti u tom stanju.
A djevojke moraju spavati u krevetu da se dobro odmore.
Samo djevojke? I mi.
Imate li barem nešto novca?
Da imamo, ne bismo dva dana jeli parizer.
Nemamo ni novčića.
Imam ideju.
Oprezno s njegovim idejama.
Jesu li dobre?
Grozne su.
Još imam čekovnu knjižicu od firme.
Nisam je vratio kad su mi dali otkaz.
Kako god.
Mogli bismo otići u hotel
i platiti
ovim čekovima.
Je li to po zakonu? -Nije.
Itekako je protuzakonito.
Nećemo u zatvor,
ali to je zločin.
Zatvor...
Kazna? Sigurno.
Neće shvatiti da su nevažeći?
Kad shvate, mi ćemo već biti...
U Njemačkoj.
Što kažete?
Nemam drugu ideju.
Umiljavaš nam se?
Reci.
I ja želim noćas spavati u krevetu.
I biti u dobrim odnosima, priznajem.
Hajdemo onda u hotel.
Govoriš francuski?
Ovaj tip? Naravno.
Bogataši govore francuski bolje od Francuza.
Je li moguće, s'il vous plaît
platiti
čekom?
Ne morate na francuskom. Obično ne uzimamo čekove.
Bon, obično ne uzimate,
ali možete li učiniti iznimku?
A kantina?
Radi?
Je li moguće...
Možemo li uzeti hranu na račun sobe?
Da. -Fantastično.
Vina? -Ne, ne.
Hvala.
Tata.
Umoran sam.
Možemo li u krevet?
Kad očistiš tanjur.
Mogu posuditi?
Sada?
Naravno.
Gorka, prekini.
Razbit ćeš ga!
Tata, daj mi ga.
Prestani se glupirati!
Ne udaraj ga.
Dobra pljuska štedi puno problema.
Kakvih problema?
Problema.
Ako imate nešto reći o mojem sinu, recite mi u facu.
Mislite da ne vidim?
Hajdemo polako.
Idemo u krevet.
Koja korist? S vama se ne može razgovarati.
Davno ste mi to dali do znanja.
Čemu razgovarati kad ih mogu istući.
Etxebarrieta.
Usprkos mojim naporima, i dalje si sav nikakav.
Što radiš?
Ti si lud!
Jeste li dobro? -Bacio si ga.
Sad ti je stalo do jebenog popa? -On vozi autobus.
Ljut si k'o ris.
Je li on dobro? -Samo posjekotina.
Ali mora odmoriti.
Svi moramo odmoriti.
Hajdemo u krevet.
Idi sa svojom kćeri.
On će biti dobro.
Sve sam vas šamarao
i dobri ste momci, dobri očevi.
Niste ispali tako loše.
Zbunjeni ste. Meni niste predavali.
Ispali ste normalni.
Ispali ste dobro.
Dođite.
Hajdemo. -Ja ću ga otpratiti.
Hajdemo. Sutra nas čeka dug put.
Tata, od čega je mama umrla?
Samo sam radio onako kako se oduvijek radi.
Jednog dana to je normalno, drugog nije.
Predavao sam 30 godina. -Ovdje.
I onda ti kažu da si star.
Da rabiš zastarjele metode.
Da bi trebao piti manje vina...
Da strog odgoj više nije prihvatljiv.
Tada... -Dođite.
Laku noć.
Laku noć. -Laku noć.
Velika sam i želim znati.
Znam da si velika, nije u tome stvar.
Ja puno pričam.
O svemu.
Ali neke teme...
Izbjegavam.
Mislim da ćeš se loše osjećati.
Čemu onda o tome?
Hoće li se išta promijeniti?
Zato skrivam
i guram dalje.
Brbljam da sakrijem.
Tvoja mama i ja sjajno smo se razumjeli jer je i ona skrivala stvari.
Znaš...
Znala je da se ništa ne može, ali rekla mi je tek na kraju.
Znam da o tome stalno razmišljaš jer stalno pitaš.
Ja želim da budeš dobro.
To je najvažnije.
Ali da bi bila dobro, najprije moraš biti tužna,
a ovo će te rastužiti.
I mene.
Ali ako misliš da će ti razgovor pomoći,
razgovarajmo.
Dobro?
Kad god budeš htjela.
Želiš sada?
U redu.
Ainara, otvori. Ne zafrkavaj me.
Ainara, jako sam umoran!
Daj!
Odjebi, dovraga!
Naša je soba 315.
Prepala si me.
Hajdemo leći, umoran sam.
Što je bilo?
Obećaj da nećeš otići.
Obećaj, tata.
Moram. Nema posla.
Nije me briga, nemoj ići.
Barem nemoj daleko.
Ne smeta mi što pušiš. -Idemo leći.
Dođi.
Mila.
Jesi li budna?
Stvarno misliš da sam ljut k'o ris?
Moja baka to je govorila o mojem ocu.
Stalno.
Imala je pravo.
Vidi tko je tu.
Lijep primjer daješ.
Nisam htjela da pušiš pred curama
jer sam bila zavidna.
Što Njemica traži u mojem gradu?
Sigurno ne traži sunce.
To ne.
U Berlinu je sigurno jednako ružno vrijeme.
Iako je daleko.
Da.
Zašto tako daleko?
Gledam sve vas i mislim...
Nemate pojma što propuštate.
Te djevojčice...
Vaše kćeri...
Živjet će svoj život
i ono što nisu dobile kod kuće traži će drugdje.
Možda negdje daleko.
Daleko od vas.
I svi ćete izgubiti priliku.
Priliku za što?
Jako veliku priliku.
Guten nacht.
Ha?
Guten... Guten tra.
U koliko smo sati rekli?
U osam. A sada je...
8.15.
Što sada?
Ne javlja se.
Idem s tobom.
Dosta je bilo.
Voilà, monsieur.
Merci.
Oče?
Gdje je?
Odakle da znam?
Da pričekamo?
Mislim da se neće vratiti.
Ostavio je ključeve autobusa i novac.
Znaš voziti to čudo?
Sve u redu?
Hoćeš preuzeti?
Ni u ludilu.
Ako se snalaziš, samo nastavi.
Moramo platiti.
Danke schön.
Kog vraga gledaju?
I oni su ludi za nogometom.
Je li danas praznik?
Kamo ideš?
Nina!
Trčite!
Ljudi skaču preko zida. Obitelji su opet zajedno!
Obitelji? -Da.
Nakon toliko godina!
Što ti je, Nina?
Luda si. Ne možeš samo tako izaći.
Idemo kući. -Tata, tek smo stigli.
Ne možemo ostati. Ruše zid!
Ne smijemo se približavati prosvjedima.
Opasno je, Nina.
Došli smo ovamo na gimnastičko prvenstvo.
Je li to sportska dvorana?
Valjda. Lijepa je.
Nema nikoga.
Kako znaš? Možda su unutra.
Ima li koga?
Zatvoreno je.
Tko bi danas došao na gimnastičko prvenstvo?
Mi smo došli, zar ne?
Jesmo, ali oni gledaju TV.
Slušaju radio, a mi smo tek sad saznali.
Što da radimo?
Ukrcamo se i krenemo kući?
Želite provesti još dva dana u busu?
Ej!
Nisam ja kriv.
Volio bih da nismo ni krenuli na ovaj besmisleni put.
Ali ako nema prvenstva, što možemo?
Radit ćemo nešto drugo. -Što?
Pitaj čovjeka koji dolazi otvoriti.
Što želite? -Došli smo na prvenstvo.
Otkazano je.
Što kaže? -Nema prvenstva.
Sad će pitati kako ne znamo što se događa.
Ne znate što se događa?
Nije to rekao!
Došli smo iz Španjolske. Morate nas pustiti unutra.
Zatvoreno je. Nema nikoga.
Nema veze ako smo jedini. Želimo izvesti svoju vježbu.
Samo idite kući.
Molim vas! Ne! Pustite nas! -Dobro je.
Dovraga! -Dosta!
Nemoguće!
Ovo je smiješno!
Ne pjeni se. Nema smisla.
Ne. Ono što nema smisla
jest da dođeš, više nema zida
i sad moraš vidjeti ljude koje nisi vidio 30 godina.
Ne djeluje dobro.
Znam. Ali Nina će to srediti.
Što? Nije vam stalo?
Što ćete reći djevojčicama?
Nismo mi krivi. Dali smo sve od sebe.
Onda im idemo reći da su došle uzalud.
Da vidio kako će se osjećati.
Ili možemo ući i izvesti svoju vježbu.
Nema prvenstva. -Koga briga za prvenstvo?
Bez drugih ekipa nema natjecanja.
Ako ti hoćeš ući, dobro, ali on te ne sluša.
Možda posluša mene.
Da, s čekom.
Ne, mislim...
Razgovorom.
Što? -Nismo li se već dovoljno ponizili?
On govori njemački?
Koliko i francuski.
Reći će Beckenbauer.
Oktoberfest.
Ili Frankfurt.
Kaputt.
Ima li koga?
Bok.
Možete li otvoriti?
Već sam razgovarao s vašom prijateljicom.
Brzo ćemo ako biste bili tako ljubazni i otvorili.
Izmišlja njemački, zar ne?
Ne, dobro ga govori.
Danke schön.
Dakle...
Pustit će nas unutra.
Mrzovoljan je, nije jeo.
A sad jest?
Nije još.
Pustit će nas ako mu kupimo sendvič.
Znači govoriš njemački.
Imao sam nastavnika iz Münchena.
Predavao mi je i francuski.
Nije baš znao francuski.
Djevojke! Izlazimo!
Sigurno je neobično.
Što?
Zid.
Stajao je oduvijek, pa više ne stoji.
Neobično je.
Čekajte da sruše dimnjake tvornice.
To će biti povijesni događaj.
Ali nitko neće slaviti.
Pa...
Neki će biti sretni. -Sigurno.
Pazite, senf je ljut.
Ljut? -Baš si mlakonja.
Tata!
Moraš ovo vidjeti!
Tvoj mali. -Tata!
Što želiš?
Tata! -Stižem. Što je bilo?
Ne požuruj me. -Vidi.
Gorka, što radiš sam ovdje?
Dođi! -Što?
Andoni, dolaziš?
Što je bilo?
Reci mi što... -Vidi.
Vidite koliko ljudi uzima filmove?
Vidite? -Ali, ali...
Ti si vizionar!
Šteta što već imaš partnere. -Nemam!
Verónica i Alberto odustali su.
Zašto vičeš? -Ne znam.
Ako nemaš, onda ih trebaš.
Ti. Jesi li potrošio otpremninu?
Nisam.
Čuvam je za crne dane.
Stigli su.
Óscare. Sad su crni dani. -Da.
Imam i ime.
Reci.
Nesjucar.
Kako? -Néstor, Juanma, Óscar.
Videoteka Nesjucar.
Što kažeš?
Bok.
Španjolci? -Da. Govorite španjolski?
Paco! -Da?
Ti si Španjolac?
Tako kažu.
Ima li ovdje posla? -Tražiš posao?
Uvijek.
Ja sam došao prije godinu dana jer sam poznavao jednoga od njih
i nisam stao. Uvijek ima nečega.
Razumiješ li se u građevinu?
Naravno.
Nitko drugi neće doći?
Bez drugih ekipa ovo nije pravo prvenstvo.
Ima jedna njemačka izreka.
"Alles hat ein Ende, nur die Wurst hat zwei."
Što to znači?
Sve ima jedan kraj osim kobasice.
Ona ima dva.
Ne shvaćam. -Nemaš što.
Samo sam je se sjetila jer je moj tata to govorio.
Trebalo bi biti smiješno?
Meni jest.
Možda jer smo se uvijek smijali kad bi to rekao.
Možda je smješnije na njemačkom.
Istina. Smiješno je samo na mojem jeziku.
Vrijeme je za nastup.
Gdje smo?
U Berlinu.
I što ćemo izvesti?
Našu vježbu.
Onda je sve kako treba.
Dođite.
Pokret!
Lijeva noga. Bravo.
Uzmite stolove i stolice.
Vi ste suci.
Mi? Suci?
Nikad nismo vidjeli ovakvu vježbu.
Mislim da znamo prosuditi.
Ne može biti teško.
Gdje je moj tata?
Stiže, ne brini se.
Morate ocijeniti svoje kćeri ocjenama od 0 do 10.
Dajete bodove za stav,
kako podižu rekvizite...
Rekvizite?
Uže, obruč, lopta, traka... U gimnastici su to rekviziti.
Barem nisu električni.
Laktovi moraju biti ravni dok nastupaju.
U redu.
Idemo, djevojke!
Pozdravimo ekipu škole Blas Otero!
Ainara!
Tata, gdje si bio?
Bilo je čudesno! -Vidio si?
Naravno. -Sve?
Da.
Stvarno si posebna.
Broj bodova?
Mislim...
Zaslužuju desetku, zar ne?
Da mogu, dao bih vam 20.
Deset.
Deset! -Sretne?
Da. -Jeste?
Hvala. -Hvala.
Hvala.
Nemoj plakati, Nina.
Ja te jako volim.
Ispravno radim? Ovako?
Ne znam kako se to radi.
Odlično ti ide.
Daj ti.
Hajde, sada ti.
Nina!
Dobro da si se vratio.
Ainara se zabrinula.
Kamo ideš?
Ostavila sam ključeve autobusa kraj ruksaka.
I...
Oprezno u četvrtoj, zapinje.
Odlaziš? -Ne.
Ostajem.
Kakve su bile? -Osvojile su prvo mjesto.
Pobijedile su? Stvarno?
Da. Bile su najbolje.
Divno!
Bilo je odlično.
Jako lijepo.
Moram ići, vraćamo se.
Nisi nešto zaboravio? -Što?
Nisi pitao jesu li zvali iz tvornice.
Zašto?
Jesu li? -Nisu.
Znam.
Ni neće.
Dobro...
Čujemo se putem.
Može?
Bok. -Bok.
Gdje je Nina? -Što?
Hajdemo, Gorka.
Kamo je otišla?
Kući, mali.
Otišla je kući.
MEDIATRANSLATIONS