Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
"V dvorani je vsak dan gneča.
Je tretji dan svetovnega prvenstva.
Čeprav niso polni vsi sedeži,
gledalci kažejo svoje znanje
in spremljajo 14. svetovno prvenstvo v ritmični gimnastiki.
Silvia Yustos je za vajo z žogo dobila 9.30.
Zdaj jo čaka nastop z zadnjim rekvizitom, trakom."
Sandra, pridi, začenja se.
OČKI V RITMU
"Od jutri bo vreme spet nestabilno.
Mogoči so tudi nalivi, ki se bodo popoldne okrepili.
Pihal bo močan jugovzhodni veter, najvišje pričakovane temperature...
Na ulicah Bilbaa je potekal mirovni shod,
poimenovan Mir zdaj in za vedno.
Vodili so ga strankarski vodje, ki so podpisali sporazum.
Na koncu shoda je predsednik Arzdanza nagovoril zbrane
in pozval ETO, da se pridruži...
Delavci jeklarne in njihovi kooperanti so v Baskiji ustavili proizvodnjo
in začeli stavkati.
Sindikati nasprotujejo ponovnemu uvozu...
Menimo, da odgovor ministrstva ni zadovoljiv..."
PREDMESTJE BILBAA, 1989
Prejšnji teden so mi rekli, da bo letos naše poslovanje pozitivno,
ampak da tega iz strateških razlogov ne govorijo.
Mi ne verjameta? Stavim, da bodo začeli zaposlovati.
Katalonec, uživaj v brezposelnosti. -Nisem prepričan.
Punci, dovolj srečk imam.
Loren, obljubiva, da se bova, če jih kupite,
ko bova starejši, prišli vsak dan napit v vaš lokal.
Pridi, mala.
Skopuh. Potrebujejo denar za izlet.
Oče, ne za izlet, za pot na prvenstvo.
25-krat sem ti povedala. -Prvenstvo, dobro. Kupi.
Veš, kaj je nagrada? Vino. Misliš, da mi manjka vina?
Manjka ti dobrega.
Ne more biti slabše od tega, ki ga točiš.
Dobro, daj mi eno.
Hvala, najboljši ste.
Hudir. Ainara, prestrašila si me.
Zakaj si na kavču?
Udoben je.
Koliko je ura? Nimaš šole?
Kaj je?
Ne teži mi s tem.
Potem se odloči, ali hočeš biti pokopan ali upepeljen.
Kupil bi, toda ob ponedeljkih si filmov ne izposojajo, vračajo jih. -Pokaži.
Lahko vama dam vavčer za pet filmov.
Prodajali naj bi. -Sta kaj prodali?
Ne, ker je ponedeljek. Moj oče je poslovnež.
Če bi bil, bi se valjal v denarju. -Šele začenja.
Andoni, ven.
Nobene nista prodali? -Eno Lorenu.
Dobro. -Ampak ni dovolj.
Lahko bi delale rokavice. -Krasna zamisel. -Jutri gremo, ni časa.
Potreben je znak "prepovedano kajenje". Magnetni trak v kaseti je kot bencin.
Ljudje ne vedo, lahko pride do nesreče.
Če prepoveš kajenje, ostaneš brez strank.
Kolikokrat ti moram reči, da je VHS prihodnost?
Vprašaj Jenkije, Britance, Nemce. Vsi ti bodo to rekli.
Je prihodnost brez kajenja?
Nekoč bo tudi v lokalih prepovedano, boš videl. -Japajade.
Kaj je Veralnes? -Óscar in ti, moja tako imenovana prijatelja,
nočeta biti moja partnerja in sem moral prositi druge.
Verónica, Alberto in Néstor.
Ti bodi v svojem Veralnesu, jaz pa grem v Asturjo iskat pravo službo.
Mislil sem, da je tam še huje.
Če tam ne bom nič našel, grem drugam. Tudi v tujino.
Ainara, v šolo moraš. -Tudi drugi dve odpelji, zdaj bo gneča.
Seveda. Pridita.
Upam, da ne bo spet leča, ne maraš je.
Mislila sem, da ne naredijo dobrih testenin. -Nič ni dobro.
Je kantina zanič?
"Ena, dve, tri, štiri, pet, šest, sedem, osem."
Iztegnite komolce.
"Pet, šest, sedem, osem."
Pazite na kolena. "Šest, sedem, osem."
"Ena, dve, tri, štiri, pet, šest, sedem, osem." -Zdravo.
Prste ven. -Lepo. -"Pet, šest, sedem, osem". -Odlične so.
Sandra! -Ne moti jih.
Zdravo, Gorka.
Kaj se je zgodilo? -Zafrkavali so ga pri nogometu.
Potrebuje nove kopačke. Veste, koliko stanejo? Te nosi.
Ni pomembna obutev, igra je. -Vem, ampak dober pa tudi ni.
Zelo dobro.
Odlično.
Si mi oprala triko? -Jutri gremo. -Ob kateri uri?
Babi, se spomniš, da potujemo? -Seveda se, jaz nisem tvoj oče.
Ti moraš ostati z očetom. -Nina, glavo gor, na izlet gremo.
Gotovo si vesela, da boš obiskala rojstno mesto. -Ne, moramo pa iti.
Obljubile smo. -Je to denar od tombole?
Spat, zgodaj gremo. -Zdravo.
Samo pripeljala sem ju. Narediti moram cel kup...
Sendvičev z mortadelo.
Zmočil sem se.
Danes ni deževalo. -Zate ni, jaz sem pa cel moker.
Jutri bomo šle. Dovolj skrivanja.
Julia, nisem se šele zbudil.
Za vsak dan imaš kosilo in večerjo. Ni ti treba v trgovino. -Znašel se bom.
Kot da nisem nikoli nič kupil. -Kaj je bilo zadnje, kar si kupil?
Obleke zase. To ni nakup, to je nakup.
Lepo oblečen moram na razgovore za službo. -Veš, koliko srajce stanejo?
Ne. -Veliko mortadel.
Zakaj se nocoj dobite? -Kaj te briga?
Ti samo hočeš biti sam v videoteki. -Ne sam.
Gorka te ne bo motil. -Ta fant me skrbi, Carmen.
Od kdaj te skrbi za otroka? Nočeš biti z Gorkom.
Izpadel je malo neobičajen. Čudak je.
Néstor.
Néstor!
Néstor, me poslušaš? -Seveda. -Potem nehaj s tem.
Ne prevrtijo kaset.
Če jih bom prevrtaval v videoteki, bodo šle glave.
Na vse moram misliti. -Pokliči svoja partnerja.
Nimaš ju samo zato, da bi videoteka imela trapasto ime.
Nekaj ti moram povedati.
Vse je v redu. -Kaj se dogaja?
Verónica in Alberto nista zagrizla, sam sem vložil denar.
Kateri denar? -Zato moram v službo. Delam sam.
Kje si dobil denar? -Posojilo sem vzel.
Ampak ne skrbi, obresti so nizke.
Ne, ne. -Carmen. Carmen!
Zdravo, Julia. -Katero nadstropje? -Tretje.
Odprla bom.
Lepo. Tvoja družina? -Ne, fotografija je prišla z okvirjem.
V ta okvir bi lahko dali drugo žensko.
To je moja mama.
Živi tvoja mama v Berlinu? -Ne.
Ni od tam? -Je, ampak je mrtva.
Zaveži, Carmen. -Najpametneje bo.
Moj oče živi v Berlinu.
Ga boš videla? -Ne, živi v Vzhodnem Berlinu.
Mi gremo pa...
Na drugo stran zidu. Ne moremo na očetovo stran Berlina.
Zdravo, punce. -Zdravo. -Kako ste?
Od mesarja sem šla brez mortadele.
Daj ven, da narežemo kruh. -Samo malo.
Preznojila sem se.
Boste vodo? -Raje bi kaj drugega.
Nekdo je vznemirjen. -Samo to imam.
Je to košara za tombolo? -Ja. -Nismo je še imeli.
Smo pa me kupile skoraj vse srečke. Ena izmed nas bi gotovo zadela.
Je to kakšna brozga? -Menda je premočen, če ga ne razrečiš.
Zmešajmo z mineralno vodo. -Jo imaš? -Ne.
Kaj pa odpirač? -Čep ima.
Pa poglejmo.
Ni tako slabo.
Nimam dovolj kozarcev. -Lahko pijemo iz steklenice.
Zgodaj moramo vstati.
Nazdravimo. Puncam.
In nam.
Živele. -Živele.
Sendviči. -Zato smo tukaj.
Dobro je videti.
Bravo, punce.
Koliko jih bomo naredile? "Enega, dva..."
Narobe si prinesla. -Poglejmo.
To gre skupaj. Tatica.
Za Berlin.
Še dva.
Malo, Nina.
Pij, pij, pij!
Ne. -Pij, pij, pij!
Ljubčka.
Ne glejta.
Oče, mama je bolna. -Kaj? -Bruha v kopalnici.
Carmen.
Carmen, kaj se je zgodilo? -Malo moram spakirati.
Pozni sva.
Ne glejte me.
Mojbog.
Skušal sem jo zbuditi. Zaman.
Si poklical zdravnika? -Zaradi tega se ne kliče, ampak lahko.
Zakaj ne?
Ker ima mačka.
Kaj je maček? -To.
Ne moreš takšna iti, Mari.
Tortilje. Speči bi jih morala.
Kaj si sinoči pila?
Marička.
Imaš nahrbtnik?
Pridi.
Pridi, da ne zamudiš. -Nikogar ni.
Mogoče so že v avtobusu.
Pripeljal sem jo. -Kje je Mari?
Ne vem, kaj ste počele, ampak slabo ji je.
Ainara ne more potovati sama. -Naj drugi pazijo nanjo.
Kateri drugi?
Kaj počneš tukaj? -Kaj pa ti?
Carmen vso noč bruha. -Mari tudi.
Njej ni nič. -Sovjetske ženske so trdožive.
Kaj si jima naredila?
Napijeta se od požirka penine. -Silila sem ju piti.
Sovjetska tradicija. Nisi vedel?
Mi ljudi silimo piti. Ni pa to vse.
Dobro jutro.
Imata vse? -Ja.
Srečno pot in pridni bodita.
Adijo. -Ne, ne, ne. Ne smeta na pot brez odraslega.
Ja, ampak njuna mama ni sposobna.
Je tudi ona mačkasta? -Ne govori tako o mami.
Premajhne so. -Nismo tako majhne.
Potrebujejo odgovornega odraslega?
To si ti. -Ne štejem kot odgovorni odrasli. -Jaz tudi ne.
Punce morajo potovati z enim od staršev.
Če mame ne morejo iti, boste šli vi.
Ne moremo. -Seveda lahko. -Zakaj lahko?
Vem, kaj hoče reči. Reci.
Ker ste vsi brezposelni.
Jaz nisem, imam svoje podjetje, podjetnik sem.
Kaj on počne tukaj? -To je oče Arrupe.
Z nami gre. On vozi.
Kdo je oče Arrupe?
"Več deset tisoč protestnikov je šlo na ulice v Dresdnu..."
Mi tvoja mala ne bo več prodajala svečk?
Na poti v Nemčijo je.
Ne, zunaj je.
"Zahtevali so demokracijo. Sovjetski voditelj Mihail Gorbačov je pozval..."
Kaj je bilo? Kje je babica? Zakaj nisi na avtobusu?
Babica je na pol mrtva. -Kaj?
Razumem.
Prestara je, da bi vso noč lumpala.
Zaradi nje zdaj ne moreš iti. Žal mi je, mala.
Kaj je to? -Ta bon si mi dal za rojstni dan.
Za dva dneva v zabaviščnem parku. Tega si mi dal za božič.
Za dva dneva na plaži.
Tega si mi dal za god. Vse hočem zamenjati.
Kam greva? Na plažo?
Preveč je mrzlo za plažo. -Z mano boš šel. Moraš iti.
Ne grem v Nemčijo. Veš, koliko dela imam?
Dela? Nič ne delaš.
Samo vino piješ pri Lorenu. -Ne govori tako z očetom.
Vse zato, ker bi rada šla s prijateljicami. Pojdi domov.
Nisi dobrodošel. -Kako? -Srečk nisem kupil zato,
da bi punce ostale doma, ti pa tukaj na tuj račun pil vino.
Pohiti, oče.
Če me boš priganjala, ne grem. -Pozna sva.
Briga me.
Samo enkrat sem zamudil službo v tovarni. Ne boš me učila točnosti.
Dobrodošla. Vsi smo.
Končno. Prišla si.
Dobro jutro, Sandra. -Zdravo.
Kaj on dela tukaj? -Kaj misliš? -Je babica mačkasta?
Kdo je ta, ki igra duhovnika? -On je duhovnik. Oče Arrupe.
Učil nas je. Klicali smo ga slaščičar.
Zakaj? -Udarce je delil kot slaščice.
Zakaj sta s tem tipom? -Njegovi hčeri sta v ekipi.
Pa kaj. -Tudi on je dobil odpoved.
Naš šef je bil. Ne briga me, da je v istem dreku. Jasno?
Koliko je do Berlina?
Dva tisoč kilometrov. -In še toliko nazaj.
To je veliko.
Imaš kaj za preobleč? -Niti čistih gat nimam.
Ogabno. -Poglej. Zrak gre ven.
Je to učiteljica?
Ja.
Malo je...
Oprostite.
Kaj bi punce morale vzeti?
Zdravo, Gorka.
Hej. Tudi jaz nisem vzel oblek. -Kaj on dela tukaj?
Nisem ga mogel pustiti. -Njegova mama je mačkasta, ne umira.
Sta vzela denar? -Nisem. -Krasno.
Kaj bomo jedli? -S puncami si bomo delili sendviče.
Kaj delamo tukaj? Ne spadamo sem.
Dobrodošli. Govori vam kapitan.
Udobno se namestite. Podali se bomo proti Berlinu.
Smete se pogovarjati z voznikom.
Celo zaželeno je, ker nas čaka dolga pot.
Oče, koliko je do tam? -Veliko.
Ne skrbi, avtobus gotovo ima televizor in bomo gledali kasete.
Hitro bo minilo.
Nemogoče. Kako ni televizorja?
Imamo radio, kasetofon, mikrofon.
Peli bomo z mikrofonom.
Mislil sem, da ko bomo šli mimo Eibarja, če pa hočeš...
Najbolj bedni smo v Evropi. Avtobus brez televizorja.
Potem se sprašujemo, zakaj Nemci in Francozi gazijo po nas. -Dolgčas.
Kaj delaš tukaj? Pojdi k sestri in njenim prijateljicam.
Berlin je gotovo poln videotek. Več je videotek kot pekarn.
Sta vzela fotoaparat? Moral bi ga vzeti. Hudir.
Beden družinski album imam. Fotografije iz Nemčije bi bile krasne.
Razumem jih. Depresivne so.
Jim pa ne bi bilo treba spiti vina za tombolo. -Spile so ga?
Kaj počneš tukaj? Ne vohuni, pojdi k očetu in prijateljem.
Igrali bomo v parih.
Samo trije smo. -Naj on igra.
Ne pride v poštev. Igrali bomo nekaj drugega.
Pozabi nanj.
Kodravi.
Kako se po sovjetsko reče, da ti je dolgčas? -Kaj?
Ni pomembno.
Nikoli nisem bil tako daleč. Najdlje v Donostiji.
Ko smo šli na plažo.
Nikoli nisem bila tam.
Kaj poslušaš?
Bi rad slišal?
Izvoli.
Hvala.
Se ne bomo ustavili? -Šele odpravili smo se.
Ustavimo se. Prižgati moram.
Jaz moram poklicati domov. Povedat grem duhovniku.
Že pogreša taščo? -Zanima ga, ali so klicali iz tovarne.
Menda ne misli, da ga bodo spet zaposlili.
Nič mu ne reci, da se ne bo razjezil. -Nočem težav.
Niti besede. -Rekel sem, da ne bom.
Prosim za pozornost. Naredili bomo 15 minut dolg odmor.
Pa gremo.
Punce, tja. -Velja.
Zadnja bo gnilo jajce. -Ni pošteno, jaz sem zadnja.
Hitreje. -Punce, previdno.
Počasi.
Tako. V vrsto. -Dobro.
Ne morem je dvigniti. Težko je.
Kako ti veš, Gorka?
Dolgčas mu je, heca se. -Ja. -Pokaži mi še enkrat.
Poglejmo, kdo bo zmagal.
Gorka Etxebarrieta, takoj sem!
"Še vedno sem doma. Kam naj grem takšna?"
Vem, da si spala. Jaz sem pa tukaj. Z malo.
To si mi podtaknila. Vsaj na telefon se lahko oglašaš.
Mogoče zvečer pokličejo.
Tovarna ima dobiček. Kadarkoli lahko pokličejo.
"Dobiček ima, ker ne nakazujejo plač."
Vedno veš, kaj moraš reči. Lepo me hrabriš.
"Pomiri se, Óscar."
"Kako je moja vnukinja?" -Seveda je navdušena.
"Povej mi kaj več."
Prekiniti moram, Mednarodni klici so dragi.
Jaz plačujem. -"Na svidenje."
Je kdo vzel žogo? Trenirati moraš.
Ima rad nogomet? -Seveda. -Ne maram ga.
Imam žogo, lahko igramo.
Kaj, hudiča? -Nimate česa videti.
Kaj počneta tukaj? -Smo v Franciji?
Arizti? Mendobil? -Ju poznate?
Bila sta moja učenca. Vedno sta se zapletala v politiko.
Bogsigavedi, kaj sta naredila!
Oče!
Postavil sem se jima po robu. Si videla?
Kako si se jima postavil po robu?
Skočil sem pred njiju in tipa blokiral.
Je pa pobegnil, ker je močan.
Doma bom vsem povedal. -Rekli bodo, da si si izmislil.
Zakaj bi si? Tako je bilo. -Videla sem, da te je podrl.
Nihče ti ne bo verjel. -Prijatelji mi bodo verjeli.
Pojdi se igrat.
Otroci.
Kar daj. -Ni zlom, samo udarnina.
Si travmatologinja? -Zdravnica.
Travmatologinja. -Za božjo voljo.
Malo je bolelo.
To je neobičajen izlet. -Neobičajen? -Ja.
Lahko rečeš, da ti ni všeč. -Ni to, samo smiseln ni.
Mislim, da bi tukaj morala biti moja tašča.
In druge ženske.
Mi smo tukaj, ampak...
Ne prispevamo veliko. Nobene koristi ni od nas.
Kaj naj zdaj z roko?
Grozno se počutim.
Prispevamo, kolikor želimo.
Ampak...
Strinjam se.
Prispevate bolj malo.
Pa je.
Tudi ti nisi veliko boljša.
Kaj Nemka sama počne v Bilbau?
Jaz sem posledica neodgovornega očeta.
Kot vaše hčerke.
Zakaj praviš, da sta člana ETE?
Baska se skrivata v avtobusu, ki gre v Francijo.
Drži, zveni kot ETA.
Krasen zgled si, čestitam.
Pomagaj mi punce spraviti v avtobus.
Kako je šlo z učiteljico?
Ne prenesem je. -Ker je Sovjetka.
Bomo od začetka?
Zakaj smo tukaj?
Ker one slabo prenašajo alkohol. Dobro.
Kaj bomo zdaj?
Mi moramo prenesti?
Česa mi ne moremo?
Spremljati hčerk na gimnastično prvenstvo.
Drži. -Če bi bilo nogometno...
Ne lažimo si, tudi bi šle z mamami. -Če bi bili fantje.
Bilo bi drugače. Ni primerljivo.
In ti? Nočeš domov?
Kam domov? Z Mari se ločujeva. -Ločujeta se?
Néstor, v Asturjo grem brez žene in hčere. Seveda se ločujeva.
Potem sploh uživaj z Amalio. -Ainaro. -Kakorkoli že.
Druži se z njo, ampak doma.
Ne Bogu za hrbtom. Kaj počnemo tukaj?
Mala me ne prenese ne tukaj in ne doma.
Grem tja, kjer so službe. Če jo najdem v Nemčiji, bom ostal.
Jaz hočem domov. Videoteke ne morem pustiti same.
Jaz se samo nisem pripravil.
V Nemčiji zna biti mrzlo.
Vzeti bi moral debelejšo usnjeno jakno,
ki sem jo kupil v Londonu. Ima...
Naredil bom, kar boste hoteli. -Všeč mi postajaš, lepotec.
Če obrnemo, bomo do večerje nazaj. Kaj je? Pojdimo.
Kdo je tukaj starš? -Mi smo. -One so hčere. Mi odločamo.
Mi smo avtoriteta. Učiteljica lahko reče, kar hoče. Torej?
Glasujmo kot v tovarni.
Naredil bom, kar reče večina, čeprav se ne bom strinjal. -Dobro.
Nazaj v avtobus. Šli bomo naprej.
Gospodje, nihče ne bo šel nazaj.
Sedli bomo v avtobus, peljali se bomo do Berlina,
punce bodo nastopale in potem se bomo vrnili domov.
To je načrt!
V redu? Vam moram narisati?
Gremo!
Boš? -Kaj? -Boš? -Kaj je to?
Kava z mlekom. -Gotovo je kava z mlekom.
Malo kave, da ne zaspim.
Pohiteti moram. Dolga pot je pred nami.
Slabo vest imam. Ni pošteno, punce.
Kaj je pošteno, Ainara? Umreti od lakote?
Če bomo delile, bomo dobile samo košček.
Moramo pa jesti.
Čaka nas tekmovanje. Oni ne počnejo nič.
To je resnica.
Vseeno bi morale deliti.
Oni z nami ne bi delili. Dali bi nam, če bi morali.
Strinjam se z večino.
Kaj počnete?
Pazi, da nas kdo ne vidi. -Vidi pri čem? -Dala ti bom malo.
Kaj je s termovko?
Ne verjamem slaščičarju. Vedno je bil pijanec.
Na urah je smrdel po vinu. Več je pil, več je tepel.
Njega je tako treščil, da je skoraj oglušel. -Bambus ima.
Pravijo, da si ga je on izmislil. Slaščičar.
Oče Arrupe si je izmislil bambus? -Tako pravijo.
Na izletu je imel steklenico vina, bilo pa je peklensko vroče.
Ni mogel piti čistega. -En učitelj je prinesel pločevinke kokakole.
Slaščičar je bil tako žejen, da je vino zmešal s kokakolo.
In tako je nastal bambus. -Kdaj je to bilo?
Že zdavnaj. -Starejši učenci so nam pravili.
Nemogoče. -Kako?
Kokakola je v Španijo prišla pred 30 leti.
Da bi pred 30 leti učitelj na izletu imel kokakolo?
In to v pločevinkah? Neobičajno.
Mogoče je bila v steklenici, ne vem.
Prav vama je, kaj pa se pogovarjata z njim.
Zjebal vama je anekdoto.
Duhate mortadelo?
Ne, smrdi po plastiki.
Smrdi kot pri tovarni plastike pri Durangu. -Ne, po mortadeli.
Skrivaj jeste sendviče?
Kam greste? Nimate česa videti.
Alaitz, res? -Cris, Bea, nesramni sta.
Lepo, res lepo. -Ne morem verjeti. -To ni prav.
Krasno.
Vi iz Vzhodne Evrope imate res radi narezke.
Néstor ima prav, smrdi po plastiki. Vse pojejte, briga me.
Dobri so.
Res dobri.
Izvoli. -Čudno delaš. Takole moraš.
Jem, ker sem lačen. Raje bi fižolovko.
Ne maram fižola.
Kako ga ne maraš? Od kdaj? -Od vedno.
Če bi tako stradala, bi jedla kamne. -Kdaj si ti stradal?
Med vojno.
Katero vojno si doživel?
Neposredno nobene. Hladno vojno. Na primer.
Dobre pogoje imate. Mi smo imeli veliko slabše.
Jaz sem imel boljše.
Ti ne šteješ, ker si zdaj tudi zguba. Prej si nas izkoriščal.
Bilo nas je osem otrok. Če si prišel zadnji, nisi jedel.
Mehkužci ste, samo stokate.
Vi stokate zaradi sendviča z mortadelo.
V vaših letih sem delal v livarni. -Pri devetih si delal v livarni?
Mogoče sem bil malo starejši. Nisem pa stokal.
Oče, veš, kaj najraje jem? -Zakaj bi vedel?
Nisem tvoj sluga.
Rada bi videla, ali me poznaš. -Seveda te.
Kaj veš o meni? -Ne maraš fižola.
Škoda. Za naslovnico ste. -Potem nas pa fotografiraj.
Nimam fotoaparata. -Da bomo imeli spomin.
Dajmo, punce.
Dobro. Takole.
Sandri, vodo.
Vražji kruh mi hodi gor.
Kdo je Ángela? -Moja mama.
Nikoli je nisem videla. -Si pila? Moraš piti vodo.
Umrla je, ko sem bila majhna. -Kako je umrla?
Bolezen je imela.
Katero? -Ne vem.
Kako ne veš? -Cris, utihni.
Očeta Arrupeja grem vprašat, koliko še.
Se bomo ustavili in spali, oče? Gotovo ste utrujeni.
Dobro sem. -Spimo, jutri bomo nadoknadili.
Oče, nimam hlačk. -Tukaj so. Več mesecev sem jih iskala.
Kaj je s hlačkami? -Bea jih nima.
Na srečo imam jaz dvoje. Še iz poletnega kampa.
A tako?
Josema.
Juanma. -Dobro, Juanma.
Moja tašča je spakirala oblek za mesec dni.
Bi rada hlačke? -Hvala.
Prinesel ti jih bom.
Sandri, daj mi nahrbtnik. -Potrebujem hlačke.
Niso zame.
Ne skrbi, za lepotca so.
Ni jih vzel.
Sam jih bom vzel.
Joj.
Mi lahko pomagaš? Zapestje me boli.
Ko pridemo v Berlin, bom šel na urgenco.
Ti pomagam? -Ne, hvala, spi.
Sam bom.
Tukaj so.
Na hlačke.
Si lahko predstavljaš? -Kaj?
Zaposleni ti na francoski črpalki daje ženske hlačke.
Neverjetno. -Ja.
Ne vemo, kaj nam bo prineslo življenje.
Kaj se je zgodilo? -Žejna sem.
Nimam vode.
Gotovo jo imajo na bencinski. -Ja.
Ne moreš pa sama ponjo. Spi, ljubica.
Jaz bom šel s tabo, buden sem.
Jaz grem z njo. -Greš?
Ti sedeži... Uf.
Ne morem spati ves zgrbančen.
Tudi ti ne moreš spati?
Žejna sem bila.
Seveda.
Si mogoče zaskrbljena? To se dogaja tudi meni.
V glavi premlevam stvari in potem...
Ne morem spati.
Mogoče te skrbi za starše.
Ubožica.
Ločitev je grozna.
Se moji starši ločujejo?
Kaj?
Si dobro?
Kje je mala?
Kaj se je zgodilo?
Zakaj si ji povedal? -Mislil sem, da ve. -Kako bi vedela?
Hotel sem ji povedati. -Samo klepetala sva. -Mater ti.
Kam greš? -Ne vem.
Ainara.
Airana, odpri, oče je. -Je potem res? -Odpri.
Je res ali ne? -Kaj? -Da se ločujeta.
Ne bova se ločila, ampak razšla. -Kakšna je pa razlika? -Ne vem.
To je jebeno bedno. -Ainara, ne preklinjaj!
Boš odšel in te ne bom nikoli več videla?
Oče.
Ne preneseš me.
Nihče več ne bo na kavču kadil kot Turek.
Znebila se me boš.
Nisi srečna?
Kam greš? Ainara!
Jebenti!
Oče.
Kakšen si bil kot mulec? -Kot mulec? Ne vem, normalen.
Zelo srečen. -Kaj si počel?
Kot vi sem hodil v šolo. -In ko nisi bil v šoli?
Misliš med počitnicami? -Ja.
Na plažo sem hodil z dedkom in babico. -Ne plažo Sopelana?
Ne, v Laredo. Tam smo imeli barko.
Imeli ste barko? -Majhno jadrnico.
Dedkova je bila. Prišli so vsi bratranci, sestrične.
Kaj se je zgodilo z jadrnico? -Ni bila majhna, če ste šli vsi noter.
Vzdrževanje jadrnice je drago. -Mi pa zdaj nimamo denarja.
Zakaj? -Ker je oče brezposeln.
Ne moreš najti druge službe? -Ni tako preprosto.
In stara služba? Kako si jo dobil? -V tovarni? -Ja.
Dedek mi jo je priskrbel.
Je bilo preprosto? -Preprosto, sem pa tudi...
Kaj si počel? -Nadziral sem.
Kaj si nadziral? -Vse, kar se dogaja v tovarni.
To je bila pomembna služba.
Ko mi jo je dedek priskrbel, je rekel, da sem za vedno preskrbljen.
Še lagal ti je.
Vse je lažje, če človek zasluži.
Nikoli več ne bomo imeli denarja?
Dame in gospodje.
Vozimo se skozi Pariz, prestolnico Francije.
Skozi okno lahko vidite mesto ljubezni.
To je Pariz? -Videti je kot Barakaldo.
Je to Eifflov stolp? -Ne, antena.
Ni tudi stolp antena? -Je, je pa to navadna antena.
Mater, Mari. Pri enajstih sem bil sam.
Punca mora odrasti. -"Misliš?"
Smo mi dobro izpadli? -"Danes moraš otrokom vse narisati."
Niso pripravljeni za življenje.
"Bravo, Andoni. Vsaj pogovoril si se z njo."
Seveda. Rekel sem, da se bom. Samo pravi trenutek sem čakal.
Prekiniti moram. Se vidiva, ko se vrnem.
Veliko si upaš. Zakaj si ji spakirala mamino steklenico?
"Druge nimamo. Ti ne piješ iz nje?" -Pijem, ampak...
Sandri sprašuje. -"Potem ji odgovori."
Prav to steklenico si ji morala spakirati. -"Punca raste."
"To je odlična priložnost za pogovor o mami."
Dobro. So poklicali? -"Niso." -Potem pa dobro.
Takšen ne more voziti.
Punce pa morajo spati v postelji in se spočiti.
Samo punce? Mi tudi. -Imate sploh kaj denarja?
Če bi ga imeli, ne bi dva dni jedli mortadele.
Prebite pare nimamo.
Imam zamisel.
Previdno z njegovimi zamislimi. -So dobre? -Obupne so.
Še imam čekovno knjižico podjetja.
Nisem je vrnil, ko so me odpustili.
Lahko bi šli v hotel in plačali s temi čeki.
Je to zakonito? -Ni, ni zakonito. Zelo nezakonito je.
Ne bomo šli v zapor, je pa to delikt.
Zapor... Kazen gotovo dobimo.
Ne bodo ugotovili, da niso veljavni?
Ko bodo, bomo mi že... -V Nemčiji.
Kaj pravite?
Nimam druge zamisli. -Se nam prilizuješ?
Povej. -Tudi jaz bi rad nocoj spal v postelji.
Tudi v dobrih odnosih bi rad bil, priznam.
Potem pojdimo v hotel. -Znaš francosko?
On? Gotovo.
Bogataši francosko govorijo bolje od Francozov.
Je mogoče, prosim,
plačati s čekom?
Ni treba francosko. Običajno ne vzamemo čekov.
Običajno jih ne vzamete, pa lahko naredite izjemo?
In kavarna? Dela?
Je mogoče... Je mogoče...
Lahko hrano vzamemo na račun sobe?
Ja. -Fantastično.
Vino? -Ne, ne, ne. Hvala.
Oče, utrujen sem.
Grem lahko spat? -Ko bo krožnik prazen.
Si lahko sposodim?
Zdaj?
Seveda.
Gorka, nehaj.
Razbil ga boš. -Oče, daj mi ga.
Nehaj z neumnostmi.
Ne tepi ga. -Dobra klofuta prihrani veliko težav.
Kakšnih težav? -Težav.
Če bi radi rekli kaj o mojem sinu, povejte naravnost.
Pojdimo počasi. V posteljo.
Z vami se človek ne more pogovarjati.
To ste mi že zdavnaj dali vedeti.
Zakaj bi se z otroki pogovarjali, če jih lahko tepemo? -Etxebarrieta.
Mojim prizadevanjem navkljub nisi za nikamor.
Kaj počneš?
Zmešan si.
Si dobro? -Vrgel si ga.
Ti je mar za jebenega duhovnika? -Avtobus vozi.
Besen si kot ris.
Je dobro? -Samo porezal se je, mora pa počivati.
Vsi moramo počivati. Pojdimo v posteljo.
Pojdi s svojo hčerjo.
Dobro bo.
Vse sem vas klofutal
in zdaj ste dobri fantje, dobri očetje.
Niste izpadli tako slabi. -Zmedli ste se. Mene niste učili.
Izpadli ste normalni. Dobro ste izpadli.
Pridite.
Gremo. -Jaz ga bom pospremila.
Pojdiva. Jutri nas čaka dolga pot.
Oče, zakaj je mama umrla?
Delal sem, kot se je vedno delalo.
Kar naenkrat to ni bilo več normalno.
Učil sem 30 let. -Tukaj.
In potem ti rečejo, da si star, da uporabljaš zastarele metode.
Da bi moral piti manj vina.
Da stroga vzgoja ni več sprejemljiva.
Takrat... -Pridite. Lahko noč.
Lahko noč. -Lahko noč.
Velika sem in rada bi vedela.
Vem, da si velika, ne gre za to.
Veliko govorim. Govorim o vsem. Nekatere teme pa...
Izogibam se jim.
Mislim, da se boš slabo počutila.
Zakaj bi govorila o tem?
Se bo kaj spremenilo?
Zato skrivam in rinem naprej.
Govorim, da skrivam.
S tvojo mamo sva se krasno razumela, ker je tudi ona skrivala stvari.
Vedela je, da ni pomoči in na koncu mi je povedala.
Vem, da ves čas razmišljaš o tem, ker sprašuješ.
Želim, da si dobro. To je najpomembnejše.
Da bi bila dobra, moraš najprej biti žalostna.
Zaradi tega boš žalostna. Tudi jaz bom.
Če misliš, da ti bo pogovor pomagal,
se pogovoriva.
Prav?
Ko boš hotela.
Hočeš zdaj?
Prav.
Ainara, odpri. Ne zafrkavaj me.
Ainara, zelo sem utrujen!
Daj!
Odjebi že!
Najina soba je 315. -Prestrašila si me.
Pojdiva spat, utrujen sem.
Kaj se je zgodilo? -Obljubi, da ne boš odšel.
Obljubi, oče.
Moram, ni služb. -Ne briga me, ne odidi.
Vsaj ne daleč.
Ne moti me, da kadiš. -Pojdiva spat.
Punči. Si budna?
Res misliš, da sem besen kot ris?
Moja babica je to govorila o mojem očetu.
Imela je prav.
Ti si pa res dober zgled.
Nisem hotela, da kadiš pred puncami, ker sem bila nevoščljiva.
Kaj Nemka išče v mojem mestu?
Gotovo ne lepega vremena. -Lepega vremena ne.
V Berlinu je vreme gotovo enako grdo.
Čeprav je daleč. -Ja.
Zakaj tako daleč?
Gledam vas in si mislim, da nimate pojma, kaj zamujate.
Te punčke, vaše hčerke...
Živele bodo svoje življenje in tisto, česar niso dobile doma,
bodo iskale drugje. Mogoče daleč proč.
Daleč od vas.
In vsi boste izgubili priložnost.
Priložnost za kaj?
Zelo veliko priložnost.
"Lahko noč."
"Dober dna."
Ob kateri uri smo rekli? Ob osmih, zdaj pa je...
8.15.
Kaj zdaj?
Ne oglasi se.
S tabo grem.
Dovolj je bilo.
"Izvolite, gospod. -Hvala."
Oče?
Kje je? -Kako naj vem?
Bova počakala?
Mislim, da se ne bo vrnil. Pustil je ključe avtobusa in denar.
Znaš voziti to reč?
Je vse v redu? -Boš prevzel?
Ni teorije. Če ti gre, samo nadaljuj.
Plačati moramo.
"Najlepša hvala."
Kaj, hudiča, gledajo? -Tudi oni so nori na nogomet.
Je danes praznik?
Kam greš?
Nina!
Teci!
Ljudje skačejo čez zid! Družine so spet skupaj!
Družine? -Ja. Po toliko letih.
Kaj ti je, Nina?
Zmešana si. Ne moreš kar oditi.
Domov bomo šli. -Oče, šele prišli smo.
Ne moremo ostati, rušijo zid. Ne smemo se približevati protestom.
Nevarno je, Nina.
Prišli smo na gimnastično prvenstvo.
Je to športna dvorana? -Menda. Super lepa je.
Nikogar ni. -Kako veš? Mogoče so notri.
Halo? Je kdo tukaj? Halo?
Zaprto je.
Kdo normalen bi danes prišel na prvenstvo v gimnastiki? -Mi smo.
Smo, ampak oni gledajo televizijo. Poslušajo radio. Mi smo šele izvedeli.
Kaj naj naredimo? Gremo v avtobus in se vrnemo domov?
Bi radi bili še dva dni v avtobusu?
Hej. Nisem jaz kriv.
Želim si, da ne bi šli na to nesmiselno pot.
Kaj naj, če ni prvenstva?
Počeli bomo kaj drugega. -Kaj?
Vprašaj človeka, ki prihaja odpret.
Kaj želite? -Na prvenstvo smo prišli. -Odpovedano je.
Kaj pravi? -Ni prvenstva.
Vprašal bo, ali ne vemo, kaj se dogaja.
Ne veste, kaj se dogaja?
Ni tega rekel.
Prišli smo iz Španije. Morate nas spustiti noter.
Zaprto je. Nikogar ni.
Ni pomembno, če smo edini. Želimo izvesti svojo vajo. -Pojdite domov.
Prosim vas! Ne! Spustite nas noter! -V redu je. -Prekleto. -Dovolj je.
Nemogoče! To je smešno!
Ne jezi se, nima smisla.
Ne, nima smisla, da prideš, zidu ni več
in videti moraš ljudi, ki jih nisi videl 30 let. -Ni videti dobro.
Vem, da bo Nina uredila.
Kaj? Vam ni mar? Kaj boste rekli puncam?
Nismo krivi, vse smo dali od sebe.
Potem jim pojdimo povedat, da so zaman prišle.
Lahko pa vstopimo in izvedemo vajo.
Ni prvenstva. -Koga briga za prvenstvo?
Brez drugih ekip ni tekmovanja.
Če hočeš, vstopi, ampak ne posluša te.
Mogoče bo poslušal mene. -Ja, s čekom.
Ne, na pogovor sem mislil. -Se nismo dovolj poniževali?
Zna nemško? -Toliko kot francosko.
Rekel bo Beckenbauer.
Oktoberfest.
Ali Frankfurt. -Kaputt.
Halo?
Zdravo.
"Mi odprete, prosim?"
"Sem se že pogovarjal z vašo prijateljico."
"Hitro bomo, če boste prijazni in nam odprli."
Kar nekaj si izmišljuje, ne? -Ne, zelo dobro govori nemško.
"Najlepša hvala."
Spustil nas bo noter.
Zlovoljen je, ker ni jedel. -Zdaj pa je?
Ne še. Spustil nas bo, če mu kupimo sendvič.
Res znaš nemško?
Imel sem učitelja iz Münchna. Učil me je francosko.
Ni dobro znal francosko.
Punce, pridite ven!
Gotovo je čudno. -Kaj?
Zid.
Od nekdaj je stal, zdaj pa ga ni več.
Čudno je.
Počakajte, da porušijo dimnike tovarne.
To bo zgodovinski dogodek. -Ne bo pa nihče proslavljal.
Nekateri bodo srečni. -Gotovo.
Pazite, gorčica je zelo grenka. -Si pa res mehkužec.
Oče! To moraš videti!
Tvoj sin. -Oče! -Kaj bi rad?
Oče, prideš? -Kaj je? Ne priganjaj me. -Poglej.
Gorka, kaj počneš sam tukaj?
Pridi. -Kaj?
Ardoni, prideš? -Kaj je bilo?
Povej mi, kaj... -Poglej.
Vidite, koliko ljudi si izposoja filme? -Ampak...
Vizionar si.
Škoda, da že imaš partnerje! -Nimam!
Verónica in Alberto sta si premislila! -Zakaj vpiješ? -Ne vem.
Če nimaš partnerjev, jih potrebuješ. -Ti. Si porabil odpravnino?
Ne, za hude čase jo čuvam.
Prišli so. Óscar, zdaj so hudi časi. -Ja.
Tudi ime imam. -Povej.
Nesjucar.
Kako? -Néstor, Juanma, Óscar. Videoteka Nesjucar.
Kaj praviš?
Zdravo. -Španci? -Ja. -Govorite špansko?
Paco. -Ja?
Si Španec? -Tako pravijo.
Je tukaj kaj služb? -Iščeš službo? -Vedno.
Prišel sem pred letom dni, ker sem enega poznal.
Ves čas delam. Vedno se kaj najde. Se spoznaš na gradbeništvo?
Seveda.
Nihče ne bo prišel?
Brez drugih ekip to ni prvenstvo.
Nemci imajo pregovor.
"Alles hat ein Ende, nur die Wurst hat zwei." -Kaj to pomeni?
Vse razen klobase ima en konec. Klobasa ima dva.
Ne razumem. -Nimaš česa razumeti.
Spomnila sem se, da je oče to govoril. -Naj bi bilo smešno?
Meni je. Ker smo se vedno smejali, ko je to rekel.
Mogoče je v nemščini bolj smešno.
Drži, smešno je samo v mojem jeziku. Čas je za nastop.
Kje smo? -V Berlinu.
In kaj bomo izvedle? -Svojo vajo.
Potem je vse, kot mora biti.
Pridite. Gremo.
Leva noga. Dobro.
Vzemite mize in stole. Vi boste sodniki.
Mi? Sodniki?
Nikoli nismo videli takšne vaje.
Znali bomo oceniti. Ne more biti tako težko.
Kje je moj oče? -Prišel bo, ne skrbi.
Svojim hčeram morate dati ocene od 0 do 10.
Ocenjujete držo, dvig rekvizitov...
Rekvizitov?
Vrv, obroč, žoga, trak. V gimnastiki so to rekviziti.
Vsaj električni niso.
Komolci morajo biti med nastopom zravnani. -V redu.
Gremo, punce!
Pozdravimo ekipo šole Blas Otero!
Ainara!
Oče, kje si bil? -Čudovito je bilo. -Si videl?
Seveda. -Vse? -Ja.
Res si posebna.
Število točk?
Mislim...
Zaslužijo si desetko, ne?
Če bi lahko, bi vam dal 20.
Deset. -Ste srečne? -Ja.
Hvala. -Hvala.
Ne joči, Nina. Zelo te imam rad.
Prav delam? Tako?
Ne vem, kako je prav.
Odlično ti gre.
Zdaj ti.
Daj zdaj ti.
Nina!
Dobro, da si se vrnil. Ainaro je skrbelo.
Kam greš?
Ključe avtobusa sem pustila zraven nahrbtnikov od punc.
In...
Previdno, četrta se zatika.
Odhajaš? -Ne, ostajam.
"Kako jim je šlo?" -Prvo mesto so osvojile. -"Zmagale so?"
Ja, najboljše so bile. -"Čudovito."
Odlično je bilo.
Zelo lepo.
Prekiniti moram, vračamo se.
"Nisi nečesa pozabil?" -Česa?
"Nisi vprašal, ali so klicali iz tovarne."
Zakaj? So klicali? -"Niso."
Vem. In tudi ne bodo.
Dobro. Slišiva se po poti. Lahko?
Adijo. -"Adijo."
Kje je Nina? -Kaj? Pridi, Gorka.
Kam je šla?
Domov, mali. Šla je domov.
MEDIATRANSLATIONS