Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Стоп, стоп!
Мамавам.
Як поживає найгарніша дівчина у світі?
Привіт, мажорчику.
Я забираю все.
-Тюльпани, протеї, троянди — все. -Усе?
Вам дуже личить ця сорочка, сер.
-Ой, дуже дякую. -Посміхніться.
Потанцюймо? Давайте.
-Ось вам іще, так. -Супер, дякую вам.
ЛЮБОВ І ВИНО
Овету Сайтебі? Мільярдер?
А це спадкоємець його мільярдів. Його єдиний син.
Так, дівчинко!
Овету!
Так, подруго. Зловила момент.
Овету!
-Гм… Ех… -Подруга…
Йой. Йой. Будь ласка…
Зайдеш сюди на хвильку?
-Що? Ні. -Будь ласка?
-Не піду. -З мене сніданок.
З мене сніданок. Чш-ш-ш…
Ові!
-Ні, хлопче. Я чула чийсь голос. -Ні.
Добре.
Тебе батько шукає. Не змушуй його чекати.
Добре. Дякую, мем.
Слухай сюди.
Ніхто не купує корову, якщо може дістати безкоштовне молоко.
Отак я тобі скажу.
Наті. Наті. Наті!
Ні. Доставки в моїх посадових обов'язках немає.
Слухай. Я запрошу твою крашиху на свято вина.
-Ні. -Так.
-Ні. Ні, кажу. -Буде вайбово!
-Ні, бро! Бро! -Буде вайбово!
Хай тобі трясця.
Що ти…
Ось. Я відвезу тебе додому.
Це — твоє життя.
Сині небеса — звідси й до безкінечності.
Знаєш, Ові, я…
Слухай, я від усього відмовився, щоб збудувати тобі цю імперію.
Уся імперія Сайтебі — твоя.
Та спершу ти маєш подорослішати.
Я знаю, тату.
Просто… Я не знаю.
Знаєш, це як…
Синє для тебе…
Для мене типу трохи захмарене, розумієш?
-Гм… -Так, ти про що?
Я майже в тому віці, в якому померла мама.
Так.
Тож я типу подумав.
Що як… Що як нам поїхати у подорож?
Поїдемо кудись? Проведемо час…
-Так, так. -Я просто…
Так, точно.
Саме це нам потрібно. Провести час разом.
Тобі треба в офіс, у Йоганнесбург.
Знаєш, дихати цим, жити організацією 24/7.
Там є посада.
Виконавча посада, середнього рівня.
Не турбуйся.
Я наставлятиму тебе, на кожному кроці.
Весь час буду поряд.
Тату.
Я не думаю, що мені там місце. Гм…
Овету. А ти розумієш, де тобі місце?
По-перше, ти заблукав.
По-друге, відмовляєшся говорити рідною мовою.
По-третє, відкидаєш власну культуру.
Власні корені.
То де ж тобі місце?
Ге? Три приватні школи.
Університет Ліги плюща,
з якого тебе вигнали, бо ти не здатен нормально поводитися!
А я говорив, що не хочу до Гарварда, тату.
Навколо — цілий світ, повний голодних людей,
готових тебе зжерти будь-якої миті!
І я знаю, що в тебе, Овету Сайтебі,
немає там жодного шансу.
Слухай, хлопче.
Якщо хочеш мого захисту,
моїх грошей, жити під моїм дахом,
робитимеш, як я кажу.
З мене досить.
Ох, Боже правий.
Він мені подзвонить?
Гм-м-м…
Так, а може й ні.
І що ви зробили
одразу після розряду дефібрилятора?
Серцево-легеневу реанімацію, 2 хвилини,
п'ять циклів по 30 натискань на два вдихи.
Гм-м-м.
Дуже добре, Амаше.
Ви врятували життя.
Сьогодні на вечір запланована роботохірургія.
Да Вінчі, 4 покоління.
Може, хочете прийти…
-Збіса, так. -подивитися?
Даруйте. Тобто, так. Залюбки.
Добре.
-Вона… Щойно… -Ні. Ні.
-Ні. -Ні.
Подруго, Да Вінчі, 4 покоління.
Да Вінчі нікуди не дінеться.
Моя дівич-вечірка буде лише раз
Ти ж знаєш, що мою маму звільнили?
Мені потрібна хороша посада.
Це спростить мені життя.
Так, конкуренція вочевидь чимала,
але посада в тебе в кишені.
Нікого краще немає.
Та й доктору Красунчику ти до смаку.
Дівчата, він не мій тип.
Гарний, багатий — він усіхній тип.
Більше привілеїв — більше самовпевненості.
Він тобі двері відчиняє,
цілком можеш заходити.
Не треба мені нічого відчиняти.
Я сюди сама прийшла.
Упораюся без усяких типів із Бішопскорту
-Без образ, Мем. -О, так. Без образ.
Я готова до порятунку багатим чоловіком.
Та мені не потрібен кінь, дівчата.
Мені потрібен Порше.
-Ммм? М-гм? -Так. Розумієте, про що я?
Прошу.
Ну гаразд, добре. Я йду.
-Я йду. Йду. Йду. -Так!
Затусимо утрьох!
Походу, заборгую за студентською позикою.
Але ми ж банда.
-Так, точно. Так. -Так, подруго. Пріоритети.
Бро, мене батько тягне в компанію. Уяви.
Егей, бро.
Я вдячний, що твій тато
бере мене стажером на виноробню.
А ти потрапиш одразу в офіс.
-У Йоганнесбург. -Дякую.
І ти невдоволений?
Щоб належати собі, треба йти за своїми мріями.
Егей, Ма. Він може йти за мріями,
а я — стажуватися в маркетингу?
Боже правий! Ти перший із родини
вдягнеш костюм, а не уніформу.
Ма, насправді він чудовий кухар.
Дякую.
Я обіцяла його бабусі, так що не треба мене перевіряти.
Навіть чути нічого не хочу.
Ого, бро, ну й лицемірство.
Ти робиш, що хочеш,
а я — те, про що мріяли предки.
Так, нелегко нам, хлопче.
Нам?
Та ти навіть не уявляєш.
О, диви.
Твоя крашиха. Прийняла запрошення.
Буде на святі.
Чекай, бро, ні. Що?
Про що це ти?
Сам поглянь.
Ні, бро.
Що?
-Це зарано. -Зарано для чого?
Це вже й так довго тягнеться.
-Я не готовий. -Ти не гото…
Бро, гей! Охолонь.
Я тебе спрямую. Все підкажу.
Та не треба підказок, бро.
Таки треба.
Пам'ятаєш…
Що було з Високою Мамусею?
Ні, чувак. Прошу.
-Пам'ятаєш? -Гей.
-Нагадати? -Бро, не починай…
Зараз підказками… завалю.
Бро, стоп… Гей!
‎МАЙБУТНЯ НАРЕЧЕНА
‎САЙТЕБІ
Привіт.
Я отримала запрошення
від хлопця, який каже, що він син Отеву Сайтебі.
Гей.
Кей Джей тут.
Кей Джей!
Ти навіть прекрасніша, ніж на фото.
Знаєш, яка це рідкість зараз?
Ти також справжній.
Так, чому б ні?
Я про тебе нічого не знайшла онлайн.
Я вже думала не йти.
Ти знайома з моїм другом, Наті?
Так.
Привіт.
Ми з дитинства дружимо,
і він вирішив, що буде круто, якщо ти прийдеш.
Я завжди готова для вас, містере Сайтебі.
Та ну!
Прошу. Ей, бро. Слухай.
Слухай, я не винен. Та ну.
«Прекрасніша, ніж на фото»?
Я мав щось казати. Ти ж мовчав.
Так, бо в тебе все так просто.
Аби ти хоч раз мене послухав,
може й сподобався б комусь, бро.
Що? Думаєш, ти подобаєшся їй, бо симпатичний?
Так. А що, поглянь на мене…
Вона на тебе не дивиться.
Не бачить тебе. А бачить оце.
Твоє прізвище та твої гроші.
От що. Не тебе, бро.
-Легше. -Це правда.
Усі ці люди, дівчата, плювали б
на тебе, аби тебе звали Наті Масеко,
а не Овету Сайтебі.
Знаєш? А давай перевіримо.
Га? Давай мінятися.
Що?
Я до ранку побуду тобою
і доведу, що сподобаюся цим дівчатам
таким як є.
Щасти тобі.
Починаємо топтати, за три, дві, одну!
Команда, що натопче найбільше вина
за десять хвилин, питиме безкоштовно всю ніч!
О, так!
Добре.
-Так, ота. -Янголятко?
-Еге. -Буде моя за п'ять хвилин.
-За п'ять? -За п'ять.
Дивись, отам вільна бочка.
Якщо тобі треба партнер.
Я взагалі для друга запитую.
Знаєш, я ніколи не роззуваюся прилюдно.
У мене стопи величезні, жах просто.
Усі молодці.
Чудово потопталися.
Вітаємо на цій сцені нового власника «Виноробні Сайтебі»,
Містер Бізнесмен власною персоною, містер Овету Сайтебі!
Дякую. Дякую всім.
Хочу представити мого сина, він допоможе обрати переможців.
Де він є?
‎Я не знаю.
Овету?
Оце так.
-Ові? -Що?
Золота молодь.
Тож, словом…
Обираємо переможців.
Та не такий він поганий, той син.
Ти його знаєш?
Моя мама їхня покоївка, ми зростали разом.
А тепер я його водій.
Дорогувате взуття для водія.
Так, я доношую за ним.
То в нього теж стопи величезні?
Ні, але, гм… якісна шкіра тягнеться.
А ти ким працюєш?
Закінчую інтернатуру у Вайнлендській лікарні.
І там я б і мала бути, а не дивитися, як псують їжу задля розваги.
То чому ж ти тут?
У подруги дівич-вечір, ми нерозлийвода.
У неї на вихідних весілля на винограднику «Віндвельд».
На «Віндвельді»? Нічогенькі масштаби.
Так, та я її однаково люблю.
В тебе… отут…
-Що ти… -Вибач, я просто…
Що ти робиш?
Бірка. Просто бірку зняв
Вона потрібна. Щоб повернути сукню.
Вибач. Я…
Дякую. Дуже тобі дякую.
І наші переможці…
-Не йди туди! -Бочка номер три, майбутня наречена!
Не йди туди.
-10, 9, 8… -Сукню зіпсуєш!
Сім, шість…
-Вибачте, пропустіть. Даруйте -П'ять, чотири, три, два, один.
Ходімо, виведу тебе звідси.
Так, давай.
Ти в порядку?
-Знімаю це з тебе. -Так.
Ой! Вибач.
Ні, дякую. Дуже тобі дякую.
Звісно. Так.
-Дякую. -В тебе тут…
Ей… ти що робиш?
Я типу щось відчув. Думаю, може…
Ну, власне, я житиму на виноробні,
-запросити тебе. -Переслідуєш мене?
Ні-ні-ні. Я…
Я йду на стажування до «Виноробні Сайтебі».
Ого.
Молодець.
Так, я обіцяв мамі…
Я обіцяв бабусі, що
перший із родини ходитиму в костюмі, а не в уніформі, тож…
Це типу шлях знизу, і зараз я тут.
Тобто не тут. Ну, типу, там.
Угу.
Ну, тобто, там…
Хай щастить.
Справді.
То ми ще побачимося?
Це значить так чи ні?
П'ять хвилин кажеш, ге?
Он як?
Вітаю в моєму житті, хлопче.
А вона привітненька.
Де…
Це схоже…
Трясця, схожий на тебе.
-Доброго ранку. -Ранку, тату.
Як спалося?
Добре.
Гм…
Ові, нам треба поговорити.
Іди працювати в офіс у Йоганнесбурзі,
і я подарую тобі машину, яку ти давно хочеш.
-Ламборґіні? -Так.
Теракотову.
Хочеш?
Так, ну, тобто, звісно. Тобто…
Але в мене є ідея.
Кажи.
Що, як мені піти стажером на новий виноградник?
Ні? Так?
-Думаєш, не зможу? -Жартуєш.
Ні, я не кажу, що ти не зможеш, але послухай…
Я, пітніючи, дерся вгору тією драбиною.
Тобі вже не треба.
Тату, а що, як я сам хочу?
Ні-ні-ні.
Я даю тобі все, чого в мене ніколи не було.
Окрім лише свого часу.
Але так.
Власне, що я хочу сказати: в тебе немає стержня.
Ти безхарактерний.
Ти кидаєш усе, за що берешся.
Тобі потрібна моя допомога.
-Не потрібна. -Потрібна.
-Не потрібна…
-Не потрібна. -Кажу тобі.
-Потрібна! -Знаєш що?
Забирай гроші. Картки. Усе забирай.
Не треба вони мені.
Нічого більше від тебе не хочу.
-Дякую. -Слухай.
Не хочеш Ламборґіні?
-Добре. Ламборґіні може й хочу. -Але?
Але коли я стану найкращим стажером,
тоді й візьму машину. Не раніше.
Овету! Овету!
Без машини, без допомоги.
На скільки тебе вистачить.
І що тепер?
Займеш місце стажера?
Так, якщо виграю. Так.
Ну звісно ж виграєш.
-Ти ж син боса. -Не починай.
-Це ж правда. -Кидай.
Вважаєш себе типу крутим, та насправді
дня не протягнеш на моєму місці.
Прикро. Бро, в мене є характер.
Є свої якості. Я схожий на тебе.
Хлопче, як скажеш. Ти ж бос.
Знаєш? Міняймося місцями.
Просто зараз.
Їдьмо на виноградник, ти під іменем Ові, а я — Наті.
Так, чесне змагання.
Бро, ти, чесно, здурів.
Чого це здурів?
-Бро, всі все знатимуть. -Звідки?
Той виноградник щойно куплений.
Мій тато схибнутий на безпеці.
Жодних моїх фото немає онлайн.
Тільки одне, й мені там років десять.
Мене нема в соцмережах.
Ніхто мене не впізнає.
Бро, чекай.
Це через ту дівчину?
Згоден чи ні?
Я з тебе не можу, бро.
Для тебе все — ігри.
Бро, це не гра.
Це не гра.
Боїшся програти
такий як є, коли не буде відмазок?
Як скажеш, бро.
-Добре. -Хоча, чекай.
Як ти такий упевнений — заб'ємося на Ламборґіні?
Переможеш — вона твоя.
-Я серйозно. -Теракотова. Твоя.
-Згода! -Гей!
Що ти хочеш…
Що ти робиш? Ти ж мене втопиш…
Я таке й планую!
Щоб назавжди зайняти твоє місце.
Справді?
‎Давай.
Досить. Досить.
Що таке, хлопче?
-Дивись на цю куртку, хлопче. -Дивись.
Мене звати Ові!
Ні! Це мене звати Ові!
Мене звати Наті.
-Йоу, як живеться, бро? -Як живеться?
-Усе гаразд? -Ти як?
‎Дуже дякую.
-Ні, не треба. Я візьму. -Добре.
Дурнувата ідея — починати з низів.
Тобто, ти ж Ові Сайтебі,
і йдеш стажуватися на татків виноградник.
-Маячня якась. -Ти де зупинишся?
Це твоє життя. У цьому весь ти.
Містере Сайтебі.
Вітаю.
Доброго дня вам.
Мене звати Ові.
Ові. Радий знайомству.
Я — Тмолус Е. Гумбі.
Голова персоналу.
Перепрошую. Гм, Том, як?
Тімолус.
Божество гір Лідії.
Мій батько вивчав Давньогрецьку міфологію
Та можна й Том.
А, мене звати Натi, я з ним буду стажуватися.
Ваші покупки доставили, Містере Ові.
Якщо пакування вас не влаштує,
я накажу перепакувати.
Я дещо замовив, щоб ти мав належний вигляд.
Мгм, дякую.
Як видно звідси, джентльмени…
усе бездоганно.
Скажете батькові — десять зірок.
Ваша кімната тут, сер.
А ви житимете там, містере Ові.
-Дякую. -Перепрошую, я на хвилинку.
Йоу, Наті.
Наті.
Йоу!
-Йоу. -Йоу!
-Що далі? -Я на весілля.
Позичиш сотню?
Сотню на що?
Я поверну.
Гаразд.
Боже мій, чувак.
Супер. Дякую.
-Побачимось, бро. -Так.
Трясця.
А я тут шукаю пап.
Я забув запрошення, але я є у списку гостей. Дякую.
Бро, хочеш дизайнерський костюм?
Тільки не кажи, що читаєш медичні статті на моєму весіллі.
Подруго, вибач.
Роби щось із собою, бо геть черницею станеш.
О, може він допоможе.
Кажу ж, подруго, він не мій тип.
То зроби його своїм типом.
-Мемо, чекай. Мемо. Мемо! -Вітаю.
Вітаю.
Хочете потанцювати?
Вибачте. Я взагалі не танцюю.
Взагалі не танцюєте чи не вмієте танцювати?
Гаразд. Розумію. Не засуджую.
Просто похитуйте головою, і трохи крутіть плечима.
І все. Зовсім просто. Головне — не спітніти.
-Гаразд. -Так.
-Гаразд… -Давайте. Бачите?
-Добре. -Нам оте не треба.
Нам оте все не треба.
-Будемо тут. Лишаймося тут. -Гаразд.
Думаю, я впораюся.
-Так, давайте, давайте. -У мене виходить.
Гей, подружко!
-Дозвольте, я швиденько. -Ох, ой…
Танцюймо, танцюймо.
Привіт.
-Ти? -Це тобі.
Дякую.
Гей.
Два Геннесі, по два кубики льоду…
Йо-о-о-ой!
Хлопчисько келих не втримав.
Як негарно.
Агов! Візьми швабру, витри оце і принеси мені напій.
Щось не надто міцне? Сік чи «Фанту»?
«Крем-соду» з високою пінкою?
Ану повернувся, витер отам, і приніс мені напій!
-Тобі говорю! -Докторе Моквена!
Офіціанте, йди сюди! Виконуй свою роботу, випивку мені!
Гей! Я до тебе звертаюся.
Слухай мене.
Так, давайте.
Гаряча штучка!
Давай, давай, брате.
Давай, брате, давай.
Танцюй із нами.
-Хлопче. -Угу.
Друге спроба теж марна?
О, ні. Сьогодні я зачепив її, хлопче.
-Справді? -Так.
-То де вона? -Вона вдома.
Та думає про мене, не про іншого.
А є хтось інший?
Так, але він шмаркач.
Не доріс іще.
Не брехатиму. Зараз ти не здаєшся дорослим.
І це каже незайманий.
-Вона хоч знає, як тебе звати? -Ні.
Вона знає дещо краще.
-Справді? -Знає про свої почуття до мене.
Ой, бро. Хлопче, фе. Що?
Вітаємо юних професіоналів на програмі стажування «Сайтебі Груп».
Вітаємо юних професіоналів--
Так, звісно.
Вибачте.
Я абсолютно згоден.
Так.
Вітаємо.
Вітаємо юних професіоналів на програмі стажування «Сайтебі Груп».
-Зараз… -Даруйте, можна вас на хвилинку?
Вибачте.
На цій програмі є син містера Сайтебі.
Овету молодший.
Гм… Овету молодший…
Ові Сайтебі?
Подейкують, він справжній ловелас.
Щось не помітно.
Містер Сайтебі хотів би певності, що хлопець його не осоромить,
тож просто, ну, знаєш, простеж, щоб він улаштувався.
Що? Ні. Під моїм наглядом нікому жодних поблажок, Дезмонде.
Тож, як я й говорила.
Вітаємо юних професіоналів на програмі стажування «Сайтебі Груп».
Наприкінці місяця
всі ви одержите довідки про досвід роботи
для майбутнього працевлаштування.
А найгідніший із претендентів
отримає місце молодшого маркетолога у нас, у «Виноробні Сайтебі».
Вибачте, дозвольте сказати?
Ми дуже вражені тим, що ви тут.
Питання є?
Ходімо.
Чим перш за все займається «Сайтебі Груп»?
Фінансами. Чи будівництвом. Чи нерухомістю.
Спілкуванням.
Спілкуванням із акціонерами, із людьми.
‎Здебільшого нерухомістю.
А яка найбільша цінність «Сайтебі Груп»?
Прибуток.
Люди.
Відмінно. Так, люди.
А я впевнений, що прибуток.
Містере Ентузіасте,
зготуєте мені каву, якщо вам не складно?
Добре. Гаразд.
Так, тож, значить…
Так, містере Ентузіасте. Де моя кава?
Ем, зараз буде.
Що за…
Боже правий.
Знаєте, що? Йдіть уже.
-Я сама зроблю. -Мгм, я можу зробити.
Добре, я в кімнаті відпочинку.
Так, я ж кажу, бро.
Ти в порядку?
Так, гм… де тут вода?
Не заморочуйся, бро.
Я поряд, добре?
-Я допоможу. -Добре, дякую.
Супер.
Ваша кава, мадам.
Дякую.
-Смачна. -О, супер.
Я знаю, хто ви.
Не очікуйте якогось особливого ставлення.
Ой, ні. Звісно ж ні. Я не очікую.
Дуже похвально, що ви вирішили почати з самого низу. Це дуже…
приваблива риса. Але жодного
особливого ставлення.
Та ні. Звісно ж ні.
Дякую.
Ти до неї залицяєшся.
-Ні. -Так, залицяєшся.
Ні.
Їй просто кава сподобалася.
-«Просто кава сподобалася». -Так!
-Та ну тебе. -То як воно — бути Наті?
Знаєш, це головний біль.
Мені треба до лікаря.
Треба до моєї лікарки.
-Що? -У мене є така. Не те що в тебе.
Я пішов, бро. Побачимося.
Що за трясця?
‎ВАЙНЛЕНДСЬКА ЛІКАРНЯ ‎HOSPITAL ISIBHEDLELE
‎РЕЦЕПЦІЯ
Джо Лоув?
Сідайте, будь ласка.
Звісно.
Наті Масеко?
Привіт.
Вітаю.
То он як тебе звати?
Так. А тебе?
Лікарка Пілісо.
Радий знайомству, лікарко Пілісо
То що вас непокоїть, Наті?
Зараз серце дуже калатає, розумієте?
Добре.
Секундочку.
Зробіть вдих.
Так, трохи пришвидшене.
І я спітнів.
Дуже спітнів.
Гм-м…
І я почав те стажування, про яке вам говорив,
і не можу зосередитися.
Особливо, коли ви стоїте так близько.
Схоже, в мене лихоманка. Любовна лихоманка.
Що? То ви й самі лікар?
Ні, я просто… Відповідальний громадянин, розумієте.
Попереджаю про це. Раптом це заразно.
Дуже добре.
-Любов — небезпечний стан. -Так, правда ж?
Треба лікувати, терміново.
Так, вечерею?
Ні, не варто його підживлювати.
Ви теж здаєтеся розпашілою…
Може, я постежу за вашим станом дорогою додому?
У мене є антитіла до любові, тож…
-А до дружби? -Серйозно. Я просто…
Так, але чому? Слухайте, любов — мінлива штука.
-Ммм. -Це жахливо.
-Жахливо. -Угу.
Знаєте, а от дружба…
Дружба, лікарко Пілісо — це назавжди.
Друзі?
Амаше.
Радий знайомству, Амаше.
Дуже рада знайомству, Наті.
-Дуже рада? -Так.
Мені це подобається.
Добре.
Супер.
М-м-м. Ти готовий?
Так.
Ти все життя тут живеш?
Так.
А ти?
Мені багато де доводилося жити.
Я наче як трохи кочівник.
Он як.
Я мрію залишатися тут,
працювати для громади,
але тут навіть амбулаторії немає, тож отак.
А ти? Що робитимеш, як отримаєш те місце?
Думаю, його син боса отримає, скоріше за все.
Ні, якщо ти доведеш, що значно кращий за нього.
Знаєш, правда в тому,
що я насправді трохи нездара, а він просто молодчинка.
Вітаю, мадам. Як справи?
-Привіт, добре. а у вас? -Добре.
Що, як я тебе потреную?
Так. Розумієш, я… Я знаю, як це — прийти нізвідки,
у мене так і було.
Хочеш мене потренувати?
Завтра вранці почнемо.
Вранці — це для тебе о котрій годині?
Знаєш, не надто заморочуйся.
-Наполягаю. -Що може… Ти мене лякаєш.
-Подобається? -Так.
-Так, супер. -Ти брешеш.
Ні. Це…
-Я тобі не вірю. -Що…
Через високий голос?
-Так! -Типу «Так, подобається».
Це прекрасно.
Хто взагалі так говорить?
Типу…
З тобою все гаразд?
Так. Ем, так, так. В мене типу трохи дежавю.
-Ой. -Так.
Це божевілля якесь, коли таке стається.
‎ВХІДНИЙ ДЗВІНОК: АМАШЕ
Угу?
Вітаю в клубі жайворонків.
Ідея в тому, що перша година дня впливає на якість усього життя!
Тож 20 хвилин медитації, 20 хвилин фізкультури, 20 хвилин навчання.
Маленькі покращення.
Ставати кращим на один відсоток на день! І все!
Давай!
Що таке? Давай, біжімо!
Почекай. Я дожену.
-Біжи. Все супер. -Ні!
Думаєш, Ові зараз відпочиває? Давай.
-Біжімо. Давай, вставай! -Будь ласка, я все. Давай!
Добре.
Так.
Хлопче, ти як?
Добре, бро. А ти?
-Добре. -Супер.
Допоможеш? Будь ласка.
-Отак? -Отак.
-Саме так. І сюди.
Воно вийде? Виходь.
-Гаразд, і назад. Супер. -Назад.
…останні п'ять років, чи десь так.
Гм, вітаю. Доброго ранку.
Я вам каву приготував.
Смачну, нарешті.
Так, гм.
Я можу надіслати пропозицію, і ми можемо узгодити зустріч.
Угу.
Так.
-Чекай! -Не треба мене обходити.
А я обійду!
Треба трохи покрутити. Так, давайте. Крутіть його.
І… підіймаємо келихи, знову.
Давай!
Що це таке?
‎Ось що!
Це тобі.
Як мило.
Бро, ти відкривав узагалі домашку?
Мені й не треба.
Кажу ж, імені достатньо.
То ти це визнаєш?
Ні, це ти визнаєш?
Слухай, хоч щось зроби, га?
Ти лише стоїш і очима кліпаєш на Ліну.
-Неправда. -Бро, давай… Бро, це ти.
«О, Ліна, Ліна».
-«Ліна». -Бро, досить.
-«Ліна». -Досить.
Бро, досить!
-Запав на неї? -Ні.
-Не запав. -Скажи, запав?
-Якщо навіть і так… -От! Я так і знав.
Якщо навіть і так, у мене з нею жодних шансів, бро.
Я й не уявляю, з чого почати.
Стань біля неї, знаєш?
Випни груди й скажи, що відчуваєш.
Давай, груди. Давай.
Ну… Давай, груди. Груди вперед.
-Ось, так! Саме так! -Бро, досить.
-Бачиш? Виходить! -Досить.
Відчепись уже.
Та й узагалі. Зараз ти — це я, то й дій так само, як я.
Тепер цей виноградник належить «Сайтебі Груп»
і ми в процесі ребрендингу для місцевого та міжнародного ринків.
Тож ми хочемо, щоб ви нам запропонували якісь нові маркетингові ідеї.
У вас два дні, щоб вигадати
щось цікаве, та виконати завдання.
Гаразд, побачимося завтра.
Кхм, Дезмонде.
У вас є матеріали
про той новий гібрид, які я міг би переглянути?
Наті. То ви чули про новий гібрид?
-Так. -Це ініціатива, мені подобається.
Я вам розповім. Ходімо.
Я бачу, що ви робите, і це не спрацює.
Я бачу той ваш «погляд спокусника», прикутий до мене, типу «ходімо до ліжка»
чи «хочу тебе просто зараз».
Я про вас дещо чула,
Ові Сайтебі.
Ваші чари на мене не подіють.
Професіоналізм.
Жодних поблажок.
Мамавам?
Як найгарніша дівчина у світі?
Що?
Так, звісно. Вже їду.
-Гм, Ролло? -Так, сер.
Послухайте. У мене зараз немає готівки,
-але це… -Ні.
Але це «Сереніті Пінотаж» 2015 року, коштує майже пять штук.
Відвезете мене — вона ваша.
Пляшками оплата більше не приймається. Ні!
Будь ласка, сер. Послухайте!
‎РЕСПУБЛІКА ПІВДЕННА АФРИКА ‎НАЦІОНАЛЬНЕ ПОСВІДЧЕННЯ ОСОБИ
Я — Ові Сайтебі.
Єдиний син Овету Сайтебі.
-Того мільярдера? -Так, того мільярдера.
Так, з готівкою трохи проблема,
але це даю в заставу.
-Що сталося? -Вона просто впала.
Хтось бачив лікарку Пілісо?
Це вам не приватна крамниця.
-Сюди не можна. -Але їй треба допомога.
-А мені треба було випити. -Прошу, це терміново.
Як і з усіма пацієнтами.
-Можете гукнути лікарку Пілісо? -Сядьте,
-заповніть форму й чекайте. -Так.
-Я її прийму. -Дякую.
Будь ласка.
Порушуємо протокол, еге?
Не краще рішення для інтерна, що сподівається на рекомендацію.
Якісь проблеми?
Ні, лікарко.
-Це пацієнтка? -Так, лікарко.
Через тебе в неї буде купа проблем, друже.
Вона — лікарка. Ти… офіціант.
З жіночою сумочкою.
Гаразд.
Час для відвідування скінчився.
Не хочу її залишати.
Вона буде в порядку.
Лікарка Вільямс подбає.
Чому не ти її лікуєш?
Бо я не судинна неврологиня.
-То це був інсульт? -Ні.
Ішемічна атака.
Симптоми ті самі, але триває зазвичай усього кілька годин.
З нею все буде добре, Наті.
Лікарка Вільямс залишила її під наглядом,
бо бачить, як ти за неї хвилюєшся,
і як через це за тебе хвилююсь я.
-Так? -Я… так.
Не хочу визнавати, але схоже, що я помилялася.
Любов варто підживлювати.
-Так? -Так. Просто зараз.
-О, зараз? -Негайно.
-Негайно? -Так.
Хочеш витягти мене звідси, я бачу.
Ні.
Ходімо поїмо щось.
Гаразд.
Знаєш, ти така гарнюня, а здатна бути жорсткою.
Знаєш, я вмію чаїти образи.
Гаразд?
То як? Маєш зуб лише на привілейованих, чи на всіх багатіїв?
А є різниця?
Ти справді така упереджена?
Послухай. Моя мама була служницею.
Ти знаєш, як це.
Пропрацювала на ту родину 20 років, шість днів на тиждень.
Одного разу вона захворіла — і її звільнили.
Отак просто.
І до побачення.
Жорстко.
Але, це ж лише одна багата родина, тож, знаєш…
Ну, що ж, є ще мій батько.
-Що? Він багатий? -О, так. Успішний юрист.
Обіцяв мамі одружитися з нею, коли вона завагітніє,
а потім розповів, що вже одружений.
На мене навіть не поглянув.
І ні копійки їй не дав.
Так, це…
Ні, він нам і не потрібен.
Усе гаразд, але з багатіями я не зв'язуюся.
Вони граються людьми,
бо думають, що в них усе завжди буде добре.
Безхарактерні.
Наші мами мають порозумітися.
Твоя ж — покоївка в багатого хлопця, так?
Була.
Мені років сім було.
Трясця, мені так шкода.
Ні-ні.
-Я просто весь день зіпсувала. -Не переймайся.
Ні, все гаразд.
Тобто, не те щоб я…
пам'ятав усе про неї, знаєш. Я тільки…
Тільки пригадую, як почувався біля неї.
І як ти почувався?
Почувався як зараз.
Ніби можу просто бути собою.
М-м-м.
Тож день чудовий.
Так.
Не хочу, щоб він кінчився.
І я не хочу.
Спокійно.
…дивлюся як ти зростаєш
Підіймаєшся вгору
Йоу, бро?
Дядьку Томе?
Містере Т!
Тмолус Е. Гумбі!
Що?!
Де він?
Хто де?
Пацюк.
Цить! Не розповідайте батькові.
Я його знайду.
Дякую, Ролло.
Ой, та родина чудово ставилася до моїх рідних, тож…
Тепер мій дядько тут управитель.
-М-м-м. -Так.
Ходімо.
Можемо обійти позаду.
Твій дядько не буде проти?
Ні.
Та його тут і немає.
О.
Тож, гм… Містере Т.
Цієї ночі ви спите тут.
Дякую.
Ой.
Ой… Боже. Вибач, я мав би…
Ага.
Ой, Боже.
Це твої?
Ми не можемо тут залишатися, ні.
Я лише хотів сказати…
Ми не…
Ми не повинні сьогодні нічого робити.
Це…
Так, можемо просто дивитися на зорі, еге ж?
Це найкраща мить мого життя.
Боже правий.
Просто вдай, що це найграційніше, що тобі доводилося бачити.
Ми не самі.
Так.
Везучий покидьок.
Добре, я маю йти.
-Гм-м-м? -Маю йти.
-Точно? -Угу.
-М-м-м. -Ну добре.
-Гм, містере Ові. На пару слів. -Ові?
Це моє друге ім'я.
Я називаюся Наті Ові, бо нове ім'я — це вайб нового починання.
Гаразд.
-Добре, побачимося. -Дякую.
Їй треба в лікарню.
Гаразд. Хлопче, в мене за кермом так горло пересохло.
Ви ж бачили ціну того піно.
Так, але я його випив.
Чудово пішло під гетсбі з масала-стейком.
Почекайте.
Он як?
Ви куди?
-Отже, Ролло. -Гм-м-м?
-Розкажіть, що це за ім'я. -Ой.
Я — мамусина остання цукерочка.
Як мило.
Так, слухайте.
Спробуєте оце з папом і м'ясом.
Гаразд.
Це — з курячими лапками.
А це… Та, з чим завгодно.
Ти теж не схожий на своє фото в тіндері.
Вибачте.
Так, усі. Ану, вразьте мене.
‎САЙТЕБІ ‎ВИНОРОБНІ ТА ПІДВАЛИ
‎З ГОРДІСТЮ ПРОВОДИМО ПЕРШЕ ‎СТАЖУВАННЯ З МАРКЕТИГНУ МАЙБУТНЬОГО
Так?
Я подумав про фонтани.
Ми поставимо їх у лоббі готелів і в ресторанах,
і з них битимуть найкращі вина «Сайтебі».
Гм…
Ми — виноградник в Африці, що на 100% належить темношкірим.
Тож маємо зробити нашу культуру частиною світової винної культури.
-І як ми це зробимо? -Через їжу.
Запустимо по Кейптауну вантажівки з їжею,
де смачні африканські страви, такі як амагвінья,
як пап ен влейс,
ґетсбі, саломе та курячі ніжки,
поєднуватимуться з новими преміальними винами «Сайтебі».
Не знаю, я… Мені більше подобаються фонтани.
Фонтани?
Одне й те ж вино, що тече по колу, знову й знову?
Не знаю. Це якось просто невишукано, вибачте.
Вишуканіше за курячі лапи.
Я розумію, це неочікувано, але в цьому є певний…
грайливий шарм.
Думаю, в фонтані є певний…
грайливий шарм.
Місіс Вінанд, усе гаразд?
Та от, намагаюся збагнути, це риба чи курка.
А, он що.
-Сьогодні курка, мадам, курка. -Гей! Дуриш мене.
Ех, йой!
-Ой, ого. -М-м-м.
Маєте залицяльника?
Гм, та ні.
Це ж мажорчик.
Він забігав уранці, перед заняттями.
Дивне почуття, дуже.
Отримати їх від нього.
Чому?
Бо він їх зазвичай купує в мене для інших людей.
Ой, типу… Типу інших дівчат?
Всяких випадкових людей. Він так підіймає їм настрій.
Це добре.
-М-м-м. -Це добре.
І ще…
Він теж у тебе по вуха закоханий.
-Справді? -Угу.
Йой, мадам. Я…
Він мені подобається, але я…
Його побоююся.
Та ну, дівчинко. Він такий милий.
Гаразд. Чому ви його називаєте мажорчиком?
Ні! Ні!
Це наш секрет.
Он як, у вас є улюбленці. Так, мадам?
Бувають.
І це не я.
М-м-м, поки що ні.
-Гаразд. -Добре, покуштуємо рису.
Вітаю.
Доставка для Наті.
Тобто Ові. Вибачте.
Він каже, сюди влаштувався.
‎САЙТЕБІ
-Вітаю. -Вітаю.
Кажете, Ові?
Так-так. Він тут стажер.
Ходімо зі мною.
Добре.
Дякую.
Ось, сюди.
То ви одна з його хороводу?
Перепрошую?
Та ну, всім відомо який він ловелас.
Жінки його, усі і скрізь.
Вдає з себе янголятка, та насправді хижак.
…та й ідея в тебе жахлива.
Її підтримали лише тому, що вважають тебе мною.
Ой, он він.
Слухай, іди туди. Я піду сюди.
Куди він подівся?
Гей, Амаше!
Так, я. А не одна з твого хороводу.
Що?
Йой!
Вас там ваша дівчинка шукає.
Ге, що? Вона не моя дівчина.
Я її взагалі не знаю.
-То вона бреше? -Так! Бреше. Вона сталкерка.
Переслідує мене всюди, розповідає, що ми разом.
Чесно кажучи, вона мене дуже лякає.
Я чула такі історії.
Божевільні, що ганяються за багатіями та їхніми грошима.
-Так! Так, правда? -Так!
Мені просто треба від неї вшитися.
Я знаю тут вихід. Ходімо.
Чуєш, вона мене підставляє.
Нащо їй це?
Щоб підлизатися до сина боса.
Я тобі розповідав.
Я зростав разом із тим хлопцем,
і так, я намагався якось триматися на плаву,
намагався бути з ним на рівні.
Навряд чи він помічає, як складно іншим.
-Не… -Він не поганий.
Не про нього мова.
Я розумію. Розумію.
Може, в мене колись були інші дівчата,
та чесне слово — все.
Я не дурепа, Наті.
Я знаю.
Тож не грайся зі мною.
Як мій тато погрався з мамою.
Я не з твого минулого.
-Так? -Так. Чесне слово.
Це тобі.
-Квіти, мені? -Угу.
Ой, дякую.
Будь ласка.
Ще… Ще ніхто ніколи…
Дякую. Справді, дуже дякую.
Звісно.
Швидко, сюди.
Тут ви в безпеці.
Дякую.
Повечеряєте зі мною?
Це неприпустимо. Я ж ваша наставниця.
Так, і справді. Гм…
Мені дуже шкода.
Власне, я не бачу причин, чому б нам не поїсти разом.
Якщо це не побачення. Це ж не побачення, правда?
Ой, ні. Звісно…
-Добре. -Звісно ні.
Бо я чула, що ви тисячі жінок спокусили
на тих побаченнях.
I, власне, я ж значно старша.
А скільки вам? Хоча, байдуже. Це ж не побачення.
Де?
Я думав, може, я приготую?
Гаразд.
Йоу, бро.
Не приходь, будь ласка, я не сам.
Чекай, у тебе що, побачення?
Так. Ні. Можливо.
Я саме збираюся готувати.
Гм…
У мого дядька побачення, я не можу піти додому.
Ну, я вечеряю з подругами.
-Хочеш із нами? -Авжеж. А можна?
-Так? -Так.
-Так? -Так, звісно.
-Ходімо. -Так, ходімо.
Знаєте…
якщо ви й спробуєте до мене залицятися…
У вас просто не вийде.
Так.
Я обираю лише лузерів.
Так.
Джазові музиканти, художники, письменники. Завжди не при грошах.
Навіть коли я кажу собі:
«Цього разу знайду когось, хто працює». То просто…
Ніколи не виходить.
Бачте, я пряма протилежність золотошукачки.
Маю чуйку на злидарів. Так.
Ви мені нізащо не сподобаєтесь. Ви просто… Просто надто багатий.
Хочете скуштувати?
Це, м-м-м…
Це найсмачніше з усього, що потрапляло мені до рота.
Ти, тварюка.
Я безсила проти твоїх вишуканих способів зваби.
Ти мною користуєшся.
Що? Гм… Я не це намагаюся…
Серйозно? Ти питимеш лише воду?
Так, безалкогольне літо.
Під час стажування на «Виноробні Сайтебі»?
-Так. -Ні.
In vino veritas.
Що, даруй?
Істина в вині.
Замовляй, подивимося, хто ти насправді.
Гм, я це… Це я.
Перш ніж я йшла з кимось на побачення,
мій брат його споював, щоб дізнатися, хто він насправді.
Робочий метод.
Я оминула всіх жаб, і він знайшов мені принца.
Віт… Вітаю.
Перший твій хлопець — і це офіціант із весілля.
Могла обрати доктора Красунчика, а обрала його?
Він добрий. І мені подобається, що він не п'є.
Я б не велася.
Я теж. Він щось приховує.
Може, просто нервує,
бо ви поводитеся, як безголові сучки.
Ми знаємося на чоловіках, мала.
В мені все просто кричить, що він брехло.
Ну що це за історія з двома іменами?
Це новий початок.
Він звідкись ушився, щоб починати спочатку?
Під новим іменем.
Він навіть за сік не заплатив.
Жадібний хлопець. Сенсація!
Мені байдуже до його грошей.
Не в грошах справа, мала.
Він не щедрий для тебе.
Та щедрий він.
Замовляє мені таксі всюди.
Преміум таксі. Теж тривожний дзвіночок.
Угу. Я знаюся на математиці, і це все не складається.
Угу.
-Велика черга була? -Так.
Гм, мені ще треба почитати наукові роботи, тож мушу бігти.
Добре. Викличу Ролло.
Що з ним таке?
Нічого такого.
Ти кажеш, у тебе немає грошей, я це чудово розумію.
Але є це преміум-таксі, що возить мене завжди й усюди.
Я не хочу, щоб ти їздила автобусами.
Я поґуґлила ті дорогі вина, що ти йому дав.
Це нам подарували на початок стажування.
І ще оті два імені.
Якщо щось приховуєш чи обманюєш мене — просто скажи.
Гм-м-м…
Алло.
Так. Слухаю.
О ні.
Так.
Так, я… зараз буду.
Добре.
Це, гм, це про Мамавам.
У неї інсульт.
Їдьмо.
-Так, гм… -Так.
Чому дзвонять тобі, коли з нею щось стається?
Я щодня бачу її з тими квітами.
У дощ і в спеку, на тому перехресті.
Давно вже мала би відпочивати, але її дочка померла.
А внуки ще зовсім малі, тож…
Вибач за мої дивні питання. Прошу, вибач.
Просто… мені складно довіряти людям.
Усе гаразд.
Ей, пане Томе, пане Томе.
Гей, Тімолус!
Я заплачу.
Боже.
М-м-м.
М-м!
Добре, містере Буркотун.
Ох, йой.
Гм, ви, мабуть, містер Сайтебі.
Гм-м-м.
-Гей, йоу! -Гей, йоу!
-Ти що тут робиш? -Бро, ти звідки тут?
Вдома в Сайтебі пацюк.
-Справді? -І такий розумний.
Може, це вона.
А може й вони, та я терплячий.
Я чекаю.
А потім кидаюся вперед, як Бейонсе на сцені.
Ого.
Вітаю. Ем, Ліно, бачу, ви вже познайомилися з, гм…
Твій батько саме розповідає про корпоративне шпигунство.
-Мабуть, куплю кота. -Можна з вами поговорити?
-Я саме… -Так, будь ласка.
Сер, прошу, гм… вибачте.
Твій тато такий… такий спокійний.
Такий заземлений. Розумієш?
Так. Дозволь тобі показати…
Ой, ні-ні.
Я не можу ходити напівоголена перед твоїм батьком.
Загалом, він такий цікавий.
Думаю, в ньго можна багато навчитися.
Може, він поділиться ідеями.
Як думаєш, хто пацюк?
Я підозрюю Дезмонда.
Тобто, та маячня, вантажівки з їжею.
Він намагається саботувати компанію.
Ти знаєш,
твій батько такий на тебе схожий.
Такий прямий, такий простий, такий чесний.
А те, що ти робив зі мною вночі…
Ще ніхто мені такого не робив.
Ові.
О-о-ох!
О, так.
О, так, Ові. О-о-о.
Ой, Ові.
Скоріше!
Скоріше.
Він не просто офіціант, це не просто інтрижка.
Я з ним іду на пляжну вечірку.
Та ну, подруго.
Рівні? Ти така вся типу «Вау», а він такий, ну, «Йой».
-М-м-м. -Я згоден, на сто відсотків
Ми, лікарі, маємо дуже вдумливо
обирати партнерів.
Амаше, вам потрібен хтось, із ким ваше життя стане кращим.
Хто допоможе з кар'єрою.
Добре. Дуже дякую за пораду.
Тож, якщо ви не проти…
Бувай.
-Так, добре. -Бувай.
-Йой, йой. -Дякую.
Трясця.
Ви спізнилися.
Звісно, валялися в ліжку.
Аби ж то.
Чудові новини для вас.
Ми обрали вашу ідею.
Добиратимемо африканські страви до наших вин.
Ой.
Тільки ви спізнилися, тож менеджером проєкту став Ові.
Урок для вас: ніколи не кусайте руку з їжею.
Тож, друзі, як я говорив, гм,
якість страв із нашої маленької кухні
має бути гідна цих вин, еге ж?
-Можна тебе? -Тож, звісно…
-Гаразд. -М-м-м.
Так, гм, я зараз повернуся.
-Бро! Ти вкрав мою ідею. -Що?
Може в мені розгледіли лідерські якості.
Я заснув під ваш із Ліною секс.
Так, моя провина, вибач, бро.
Ой, трясця.
Ні, бро.
Так, друзі. Тож як я говорив, у нас є пара поєднань.
Тату?
Слухай, я в Кейптауні.
Хочу представити тебе членам правління
та обговорити твоє майбутнє.
Тату, я йду на вечірку з друзями, тож я не зможу.
Ти марнуєш час на вечірки та розваги.
-Ти — Ові Сайтебі. -От гадство.
Закарбуй це в думках.
Ти — принц, і я зроблю тебе королем.
Це твоя доля. Ти від неї не втечеш.
Чекаю тебе тут.
Я говорила з асистентом твого тата,
сьогодні в них збори членів правління.
-Он як? -Угу.
І ти йдеш на них.
-Іду? -І я теж.
Чекай. Що?
Я розповім тобі секрет.
У мене проблема.
З упевненістю в собі.
Я її приховую. Думаю, що добре приховую. Просто…
Недостатньо добре,
бо саме тому я досі фрилансерка, що наставляє стажерів.
Але…
твій батько.
Знаєш, він…
Він говорить зі мною як…
Зі своєю.
Розумієш?
Ніби я щось значу. Ніби мені теж є місце за тим столом.
-Ой, я… Я не… -Я так думаю.
Я так думаю.
Я буду в синьому.
Обери краватку до кольору.
Що нам робити?
Вечеря з моїм татом буде через дорогу
від пляжної вечірки Амаше,
тож я перебігатиму туди-сюди.
Так, а з Ліною що?
Якщо піде на вечерю, то взнає, що я — це ти.
Ти маєш її спинити.
Бро, я не зможу.
Вона неспинна.
Вона піде до ресторану.
Вона хоче місце за столом.
Бачиш, як весело бути мною?
Блін, бро. Чувак, ми попали.
Схоже, гру закінчено.
Стривай.
А що, як улаштувати ще одну, фейкову вечерю?
Де взяти фейки твого тата й правління?
Це моя…
сестра, Саара.
Що ви від нас хочете?
Вдавайте багатіїв.
Якщо не вмієте, робіть як я.
Я купу часу дивлюся на багатіїв.
Чудово знаю, які вони.
-Я теж. -Чш-ш-ш!
Я говоритиму.
Що як у мене щось запитають?
Ну, зробимо з того чогось ніщо.
Кивайте й усміхайтесь. У вас ролі без слів.
Я вигадаю вам багаті імена.
Всього хвилину як багатій, а вже такий покидьок.
А! А ось і мій син.
Усе готово?
Сину мій.
Тобі треба щось випити.
Офіціанте!
Ах! Найкращий віскі.
Що ви робите?
Репетируємо.
Нам знадобляться гроші, щоб…
Містере Сайтебі.
Ах, моя люба!
Ви на вигляд…
-Познайомимося з головними. -Так.
Це місіс… Опера.
-Місіс О. -Пера.
Як мило. Дуже рада знайомству.
Бос дозволяє вам так одягатися на роботу?
Бос — це я.
Звісно. Так, звісно ж.
Так, а це в нас тут Принц Гаррі.
Гарольд.
Гарольд Принц.
Містере Принц. Я така рада знайомству. Як у вас справи, сер?
Він говорить французькою.
З Кот д'Івуара.
А. Так.
Розумію, сер.
М-м-м.
Гм, ви говорите португальською?
Ні.
Ви кажете французька? Це португальська.
Так. Він говорить португальською.
З Кот д'Івуара?
Так. Він, гм, переїхав туди.
З Анголи.
Ах.
Добридень, сер.
Це все що я знаю.
Сідаймо.
А, так.
Раді з вами нарешті познайомитися, спадкоємцю.
Вам доведеться грати непросту роль.
Він готовий.
Починає в Йоганнесбурзі наступного тижня.
Звісно, спершу мені стажування треба закінчити.
І ми можемо з певністю сказати, що він там найкращий.
То вашого хлопчика й досі немає.
Він ось-ось прийде.
-Так. -Угу.
І часто він отак вас кидає? Тобто…
Знаєте, він мені саме дзвонить.
-Не дзвонить. -Здуріти.
Кхм, ви… Вибачте, я маю відповісти.
Алло.
Ти де?
Так, я йду.
Так, уже поруч.
Добре. Побачимось. Давай.
За це й вип'ємо.
-Будьмо. -Будьмо.
Будьмо.
-Організми всередині організації. -М-м-м.
Знаєте, кожен департамент формується, наче орган
усередині організації.
-Привіт. -Привіт.
Ви тільки погляньте хто прийшов. Яка радість.
-Радий тебе бачити. -М-м-м.
І я тебе теж радий.
Взяти тобі напій?
Смішно, типу я минулого разу був офіціантом, отож…
-Саме так. -Так.
-Візьму тобі випити. -Звісно.
Привіт.
А це що?
А це щоб трохи веселіше було. І все.
О-о-о! Люблю веселощі!
-Веселімося? -Ой, ні.
Весело буде, коли ми побачимо,
що то насправді за хлопчик у вашої подружки.
Щось йому підсипали?
Не перебільшуйте. Ми просто…
Просто дозволимо йому показати своє справжнє лице. І все.
Тобто, в найгіршому випадку
прокинеться з головним болем.
Нічого страшного.
Мемо. Слухайте…
Я турбуюся про неї.
Так само, як і ви.
Такий хлопець може…
осоромити її, потягти вниз, просто заважатиме їй.
Ви ж цього не хочете?
Правда? І я не хочу.
Тож давайте…
Ми з вами подивимося, у що вона може влізти, зараз,
доки він їй серце не розбив.
Так?
А ось і ми. Напій для героя цього вечора.
-Дякую. -Нема за що.
Істина в вині, так?
Так, так. Істина в вині.
-Будьмо. -Будьмо.
Так, я був типу трохи напружений,
але потім відчутно розслабився.
Бо я маю тобі дещо сказати.
Ой.
Про мене.
Ти теж відчуваєш?
…таке тепло, зовсім неочікувано.
Гм…
Гм, так. Мабуть.
Вибач.
Гм… Мені просто… Треба відійти швиденько до туалету.
За мить побачимося.
-Добре. -Гаразд, супер.
-Гаразд. -Моя богиня.
-За мить побачимося. -Бувай.
Власне, це лише моя теорія
бізнесу, я нікому досі цього не розповідала.
Що думаєте?
-Браво. -Ого.
Давайте організуємо шампанського.
О, так! Так!
Добре.
О Боже.
Він пішов?
Так. Вибачте.
Можете подавати. Я зараз…
Так.
Гаразд.
-Гей. -Ти де був?
Слухай, я думав… Тату, я думав.
Я казав, що хочу сам це зробити?
Якщо впораюся сам,
ти зможеш пишатися…
Ти що… Чш-ш-ш! Ти пив, Ові?
-Ні. -Чш-ш-ш! Сідай.
Гм, прошу вибачення.
Ми дещо обговорювали, щодо бізнесу.
Ви знаєте, нащо ви працюєте?
Типу, просто заради грошей?
Гроші — це добре. Ми любимо гроші.
Так, але ви не хочете змінити світ?
Так, ми й змінимо світ.
Ми виведемо, гм, темношкірих виноробів на світовий ринок із нашими винами.
Вибачайте. Я маю…
Я йду. Так, іду. Я вже підходжу.
Я повернувся!
Я повернувся — щоб усіх розкачати.
-Привіт. -Привіт.
Любий, що це на тобі?
Ой, я просто… Справляю гарне враження.
Я не про це.
Костюм не обов'язковий, щоб справляти враження.
-У мене до тебе запитання. -М-м-м?
Ти б однаково мене любила, аби в мене була теракотова Ламборґіні?
Ти п'яний?
Ні, чому всі про це запитують?
-У мене все добре. -Так?
Хоча я б іще випив. Ти хочеш випити?
-Гм, ні. -Я принесу тобі.
-Мені досить. -Можна мені випити, прошу?
Привіт, друзі.
Хочете випити? Я пригощаю.
Взагалі, знаєте що? Сьогодні всі п'ють за мій рахунок!
Давайте!
О, мала. Мала. Пам'ятаєш, як ми познайомилися?
А тоді…
І — фіть!
-Боже мій. -А тоді… а тоді…
А тоді я з'явився… І отак. Як супергерой.
Не хвилюйтесь. Усе добре.
Я в порядку, всі. У мене все чудово.
-Усе добре. -Що відбувається? Хто ти такий?
Гей, я…
Вибач.
Боже правий. Добре. Я маю йти.
Ні! Ні, куди ти йдеш? Куди ти бігаєш весь час?
Чш-ш-ш, чуєш. Я повернуся.
Король повернеться на трон!
-Король повернеться. -Подруго.
Що говорити за столом?
Розслабся, вони не справжні.
Добре, а Ліна як же?
-Дивися, став ногу… -Бро. Бро, бро.
Тато.
Тату!
О Боже.
Тату!
Тату, прошу. Я поясню, послухай. Тату.
Тату! Вибачте.
Тату, послухай.
Привіт.
Добре, що це вчасно відкрилося?
Тепер ви це знаєте.
Я просто хочу додому.
Амаше, чекайте. Послухайте.
Я давно хочу вам дещо сказати,
і тепер, коли ваша інтернатура добігає кінця, я можу це зробити.
Ви давно вже мені подобаєтеся.
І ви знаєте, що скоро будуть роздаватися рекомендації?
Ви — моя улюблена претендентка.
Завжди були.
Тож якщо ви хочете — я можу вам допомогти.
Ні.
Дякую.
Станьте сама собі босом.
Це вам.
Місіс О, дякую вам. Дякую.
Було так приємно, сер.
Так приємно з вами говорити.
Містере Сайтебі, то я надішлю пропозицію.
Займіться. Займіться цим.
-Звісно. -Займіться.
Звісно.
Я… це було дивовижно!
Я типу почуваюся… Почуваюся такою типу живою.
І якщо… якщо нічого й не вийде з цього,
це насправді ніби поворот у житті.
Ти чудово впоралася.
Я так тобою пишаюся.
Дякую.
Перше нове повідомлення.
Амаше, щодо минулого вечора.
Не знаю, що на мене найшло.
Друге повідомлення.
Як я можу все виправити?
Послухай, то був не я.
Давай зустрінемося, щоб я вибачився як слід.
Третє повідомлення.
Амаше, це знову я.
Привіт.
Твій офіціант повівся як покидьок.
Так, я помітила.
Істина в вині, так?
Ні.
Доктор Моквена…
Трясця, я така дурепа.
Подруго, що таке?
Моквена йому щось підсипав.
Що?
Тепер я розумію, це неправильно.
Тепер ти розумієш?
Я хотіла тебе захистити.
Ого, Мемо. Я…
Вибач, прошу, подруго.
Ні-ні.
Ого.
-Амаше… Ама… -Ні.
Я декому рекомендувала переможця.
Чекай добрих новин.
Сер, для нас насправді величезна честь бачити вас тут.
І, просто щоб ви знали,
Овету молодший отримає нагороду як найкращий кандидат.
То мій син і справді став найкращим?
-Так, став. -Правду кажіть.
Та дійсно, став.
Дезмонде… правду.
Гм, даруйте, сер.
-Це місце -Твій тато!
для містера Сайтебі старшого.
Так, я знаю.
Ліно, ви знайомі з містером Овету Сайтебі старшим?
Так, знайома.
Чудово.
Добре, будемо починати, так? Давайте.
Я страшенно вибачаюся.
Переможець.
Вибачте. Ласкаво просимо.
Вітаємо всіх
на випускній церемонії програми стажування «Сайтебі Груп».
Мене звати Ліна,
я мала честь очолити цю програму.
І зараз я маю сказати,
що ця група була чудовою, як вино від Сайтебі.
То оголосимо переможця?
Так? Добре, прошу барабанний дріб.
І наш переможець…
‎САЙТЕБІ ‎ВИНОРОБНІ ТА ПІДВАЛИ
Наті Масеко.
О, це ж ти.
Мій бро.
Привіт, тату.
Гм, перш за все, я маю дещо прояснити.
Гм…
Моє ім'я — не Наті Масеко.
Я — Ові Сайтебі, син Овету Сайтебі.
Але я й не він теж.
Правда в тому, що я шукаю себе.
Тому ми з моїм водієм…
ми з моїм кращим другом
обмінялися життями, щоб побачити, хто ми є без банківських карток.
Все почалося з дурнуватого «Слабо» через дівчину,
бо Наті думав, що я не можу сподобатися таким, який я є,
але я дізнався…
Амаше! Амаше! Амаше!
Амаше! Амаше, чекай!
-Що ж, у такому випадку, переможець… -Чекай.
Ові Сайтебі… Я нічого не розумію.
Ти мені брехав!
Лише про ім'я, а все інше — правда.
«Все почалося з дурнуватого "Слабо"»?
-Слухай. Це… -«Слабо»?!
Слухай, коли Наті показав тебе в натовпі…
-Це могла бути будь-хто?! -Було геть…
Але ж це була ти.
Якби я з тобою тоді поцілувалася, то що?
Я не… Я не знаю.
Я не знаю, але зараз ми тут.
Це для тебе типу виклик був?
Бо вперше за все життя
-тобі довелося потрудитися. -Це не так.
Якщо все було правдою, то чому ти не зізнався?
-Я намагався. -Коли?
-На пляжі! -На пляжі!
Так, на пляжі!
-Просто дай мені шанс… -Ні! Ти знову збрехав!
Ти говорив, що твоя мама була покоївкою.
Вона взагалі померла?
Чи й це ти сказав, щоб мене в ліжко затягти?
Пацюк! Пацюк!
Так, пацюк тут не один.
Хапай його!
Та що ж ти за тупий придурок?!
Ти ж запросто міг його дістати.
Вибач мене, прошу, справді…
Я кайфував, типу я велике цабе.
Я думав, якщо ти взнаєш, що я син покоївки,
я тобі не сподобаюся.
Думаєш, ти подобався мені, бо я думала, що ти — Ові Сайтебі?
Та це було всупереч.
Слухай, я все життя живу серед багатих покидьків,
що мене зневажають і знецінюють.
Мені подобаються чесні.
Та щирі.
А ти наче говорила, що лузери.
Слухай, я рада, що ти не пройшов стажування.
Останнє, що тобі треба — загубитися у великій компанії,
і точно не варто бути ні в чиїй тіні.
Ну, може крім моєї.
Ну бо де ще я зможу так поїсти?
Добре.
Дуже вам дякую.
Дякую, так.
‎ВАЙНЛЕНДСЬКА
Ові.
Ця машина відвезе тебе до Йоганнесбурга.
Починаєш у понеділок, о 8 ранку.
І ніяких відмовок.
Бери, хлопче.
Овету!
-Мене не можна купити, тату. -Овету! Овету.
Слухай.
Не купую я тебе, трясця.
-Це бонус, підйомний. -Ні, це підкуп.
-Не підкуп! -Підкуп, тату.
Ти невдячний.
Слухай, усе, що я роблю — я роблю це для тебе!
-Для себе ти це робиш! -Ні, для тебе!
Знаєш, як засмутилася би твоя мама,
якби побачила, яким чоловіком…
Яким дитям ти став?
Моя мама?
-Так, твоя мати. -О.
Ти вперше після її смерті згадав маму.
І саме отак, тату?
Що ж, тобою б вона пишалася.
О, так, пишалася б.
Цією твоєю імперією, де крутяться мільярди.
Та цікаво, що б вона відчула через те,
що ти забув про її існування.
-Я про неї не забував! -Так. Ти забув.
-Не забував! -Ти хоч знаєш, де вона?
Ти не знаєш, як я її любив.
Приблизно уявляю.
Лише намагаючись забути, я міг іти вперед!
-Намагаючись забути? -Так!
Ти вмієш забувати…
А я в цьому застряг.
В усьому цьому.
І я б усе це віддав за одну мить із моєю мамою.
Дивись на мене.
Послухай мене, тату. Прошу, раз у житті.
-Прошу. -Слухай.
Я можу це зробити.
Можу влаштувати тобі мить із мамою.
Наш старий будинок.
Так, я не зміг його покинути.
Тут усе так, як і було.
Запахи, і все інше.
Іноді я просто приходжу посидіти тут.
Він вирізняється з усіх будинків, у яких ми жили.
Тут тепло, як удома.
Знаєш, я стояв отут, коли вона впала.
Он там.
Ти знав, що в неї був рак?
Чому вона так довго не була в лікаря?
Де ти був, тату?
Лікарня була далеко.
Грошей зовсім не було.
Твоя мама казала, що в неї просто голова болить, нічого серйозного.
Вона була дуже зайнята.
Допомагала мені розпочати бізнес.
Доглядала тебе.
І ще й сусідам також допомагала.
Твоя мама дбала про людей.
Вона їх любила.
Я тепер зрозумів, звідки в тебе таке серце.
Від твоєї матері.
Що ж, гм, думаю, я знаю, що я хочу робити, тату.
І що ти хочеш?
Я хочу Ламборґіні.
Але хочу її продати.
Чому?
Хочу допомогти таким людям, як мама.
Якщо ти цього хочеш.
‎РІК ПОТОМУ
Ми надаємо можливість лікуватися ближче до дому,
це дешевше й швидше.
Це моя мрія — тут працювати.
Розумієте, у спільноті, де я зросла.
Коли ви готові почати?
А співбесіди не буде?
Власне, ми, наче як, саме вас і чекали.
«Кусева Онотандо»
«Та, хто захищає і сповнена любові».
Яке гарне ім'я.
Ким вона була?
Дружиною Овету Сайтебі.
Овету Сайтебі?
Перш ніж заробити мільярди, він жив тут із нею й сином.
Вона померла від раку, який надто довго не діагностували.
Отож…
‎КЛІНІКА КУСЕВИ ОНОТАНДО
‎ЧАС РОБОТИ ‎ПОНЕДІЛОК - П'ЯТНИЦЯ 07:00 - 18:00
‎СУБОТА 08:00 - 17:00 ‎НЕДІЛЯ ТА СВЯТКОВІ ДНІ 09:00 - 13:00
‎НОМЕР ДЛЯ НЕВІДКЛАДНОЇ ДОПОМОГИ: ‎08677211104
Наше вишукане піно прекрасно поєднується зі смачним бичачим хвостом.
А найсміливішим я би порадила скуштувати…
М-м-м? Наші курячі ніжки.
Вони чудово йдуть із нашим шенен, відзначеним численними нагородами.
Кажу вам, єдине, що тут є ще смачніше, це наш шеф-кухар.
Дій, чувак.
Добре, то що вам? Курячі ніжки?
Ніжки отам. І бичачий хвіст.
Супер.
Вітаємо всіх на черговому щорічному святі вина та кольорів «Сайтебі».
Знаєте, я з гордістю представляю вам мого сина, Ові Сайтебі.
Що очолює підрозділ соціальної відповідальності «Сайтебі».
Тобі слово, мій сину.
Дякую, тату.
Вітаю всіх.
Я просто нагадую, що сьогоднішні наші розваги — це дуже-дуже важливо,
бо на гроші, зібрані на цьому фестивалі,
буде відкрито ще три клініки імені моєї покійної матері.
А тепер, додаймо барв!
Десять, дев'ять,
вісім, сім, шість,
п'ять, чотири, три, два, один!
Ти перестав дзвонити.
У мене не було нічого, крім слів.
Я чекав, щоб показати тобі справжнього мене.
Я — Ові Сайтебі.
Ґака, Кела.
Син Далаутано та Отеву Сайтебі.
І я радий тебе бачити.
Я така щаслива тебе бачити.
‎Переклад субтитрів: Наталія Третякова