Downloaded from YTS.MX
Nije sve išlo po planu.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ah, život.
Ne znam. Mnogo mi toga nedostaje.
-Mislite na nešto određeno? -Pa, kad sam bila u vašim godinama…
Otišla bih iz kafića s petoricom-šestoricom tipova.
Nisam se mogla odlučiti, pa…
Povela sam sve.
-Sad često razmišljate o tome? -Pa, da.
I što vam se tad događa?
-Kako to mislite? -Pa…
Izazivaju li vam ta sjećanja tjeskobu?
Krivnju?
Ma dajte. Ne budite blesavi.
-Molim? -Zar vam nije jasno?
-Nije. -Pa nedostaje mi to.
Pitanje je bilo što mi nedostaje u životu.
-Da. -Da.
Mogla sam imati koga god sam htjela.
Otišli bismo k meni i malo se zabavili.
-Mislila sam… -Znate li zbog čega najviše žalim?
-Ne. -Zbog toga što sam se udala.
Bože mili, kako sam bila glupa. Čitavoj zabavi došao je kraj.
Dobro.
Dakle,
nažalost nemamo više vremena.
-Želite li zakazati novi termin? -Hanna, je li tako?
-Da. -Može jedan savjet?
Nemojte se udavati. Onda je život gotov.
Iznenađenje!
-Što to radite? -Otimamo te.
-Ne, imam klijenticu! -Ma to mi je teta.
Sretno, Hanna!
Obavezno reci „da”.
LJUBAV ZAUVIJEK
Za Hannu.
-Oprostite, mogu li dobiti još vina? -Može. Crno?
Crni pinot.
Jedan crni pinot za stol 12.
DOVEO JE GOTLAND U STOCKHOLM
-Živjele! -Živjele!
-Otele su me! -Znao sam da se nešto događa.
-Kasno ću doći kući. -Nadam se da su dobre prema tebi.
Ma jesu.
Pusa. Volim te.
Volim te! Pusa…
-Imaju djevojačku. -Da?
-Zar je nije zabranila? -Očito nije.
Linda je s njima?
Pa, vjerojatno.
Kul. Doći će i na vjenčanje?
-Hannina je najbolja prijateljica, pa… -A, da.
-Gle, Marco, moraš shvatiti… -Znam! Samo sam pitao.
-Dakle, dobro je prošlo. -A, tu si.
Da, jest.
Provozali smo se i rekao sam mu da sam dobio bolju ponudu.
-Odmah je potpisao. -Dakle, stari trik. Čestitam.
Hvala, ljubavi.
Ne znam što bih bez tvoje potpore.
-I, što kažeš? -Na što?
Na haljinu!
Aha, da. Pa, lijepa je.
Pristaje ti. Boje su lijepe. Izgledaš mlađe, mršavije.
To je za vjenčanje.
Kvragu. Zaboravio sam.
-Daj, Martine. -Kad kreće prokleti brod?
Po stoti put, u petak.
-Cijeli dan? Samo se trebam pojaviti? -Da.
Idem po karte.
Moramo ih zamijeniti. U petak imam sastanke cijeli dan.
A i petkom idem u solarij. Prebacit ćemo ih na subotu.
Ali u subotu je vjenčanje.
Rekli smo da ćemo doći dan ranije da upoznamo njegove roditelje.
U životu ne ide uvijek sve po planu.
Ne razumijem ni zašto se uopće žene.
Možda zato što se vole.
-Aha, misliš? -Da, mislim.
Ni ne poznaju se. Imam osjećaj kao da se pijani žene u Vegasu.
Zajedno su godinu dana.
Nemoj sve pokvariti, Martine. Misli na Hannu.
Da, to i radim.
Pa, kad ti se sin ženi, želiš napraviti nešto posebno.
Ma znam, tata. Ali moramo se držati Hannina plana.
-I mog. To je i moj plan. -Dobro.
-Je li mama tu? -Jest. Maj-Gun! Samuel zove!
-Halo? -Bok, mama.
Jesi li dobila email o vjenčanju?
Email? Da, jesam.
Ovo je jako važno.
Ma sve je pod kontrolom.
Bit će savršeno.
Vjeruj nam, Samuele!
-Da. -Dobro.
-Pusa. Vidimo se brzo. -Pusa.
Pronašla sam savršenu haljinu. Zakon je!
Skoro koliko i Samuel.
-Bilo bi lijepo da možemo doći. -Znam.
Ali želimo maleno, intimno vjenčanje.
Ja, Samuel, najbliži prijatelji i obitelj.
Lijepo.
Ali ja ću vam sve fotkati.
Ti ideš?
Na vjenčanje?
Da…
Ili?
Ma Linda je dio obitelj. Znamo se od prvoga razreda, pa…
Aha. Gleda se koliko se znamo?
Ma ne.
Ali želimo imati maleno vjenčanje.
Može još žestica?
Stižu.
-Živjeli. -Vrhunac dana.
O da.
Nego, razmišljao sam.
Hannin tata bit će ti svekar. Čovječe, kako ćeš to preživjeti?
Ma joj, znam. Na prvu je malo težak.
Ali kad ga upoznaš, još je gori.
Da. Kako se slaže s tvojim roditeljima?
Vidjet ćemo.
-Nisu se upoznali? -Nisu.
Sretno. Obožavat će se.
-Vidimo se sutra. -Može.
Hanna?
-Spava. -Aha.
Malo si je popila.
-Aha. -Da.
-Dobro ste se provele. -Jesmo.
Samo sam ti pazila na buduću ženu.
-Hvala. -Ma ništa.
Hej.
Znaš da Marco dolazi na vjenčanje?
U redu je. Hvala što ste mi dali da povedem Jacoba.
Jacoba?
Mog novog dečka.
Bok!
Bok.
Kvragu!
Hanna?
-Mama je zvala. Ne dolaze. -Na vjenčanje?
Ne dolaze sutra kako smo se dogovorili.
Aha. Pa dobro, nema veze.
Ima. Osramotit ću se pred tvojima.
Ma nećeš. Ljubavi, u redu je.
Nije im to važno. Ionako će imati puno posla.
-Izvoli. -Čekaj. Moram popiti vode.
Kako si?
Trebala sam te poslušati i otkantati djevojačku.
Mislim da me mrze.
Zašto?
-Saznale su da je Linda pozvana. -Ajoj.
Dosađujem ti?
Da. Ali svejedno te volim.
-Ne zaslužujem te. -Zaslužuješ.
Ja sam pravi sretnik.
Nemam vremena za ovu muku. Moram po haljinu, nisam se spakirala…
Moram nazvati tvoju mamu i provjeriti zna li za naš plan jer…
Ljubavi. Ja sam je jučer zvao.
-Sve je pod kontrolom. -Stvarno?
Mislim da jest.
Ma sigurno.
Dobro.
Super.
Onda idem pod tuš.
-Idemo dalje. Što je s Bergsgatanom 7? -Reakcije na oglas zasad su dobre.
Ljubavi, što je s Bergsgatanom 7?
Pa, zasad su se za razgled javile samo četiri osobe.
Podsjećam vas samo da Jacob i ja imamo slobodan vikend.
-Molim? -Da.
Idemo u Gotland na svadbu. Rekla sam ti.
Aha, jesi.
Super!
Udaje se kći našeg konkurenta.
Dobro.
Kći Martina Kjellnera.
-Ubojitog Martina? -Da.
Njegova kći Hanna Lindina je prijateljica.
Ona se udaje.
Pa, nekoliko dana morat ćemo se snaći bez Linde.
-Morat ćete se snaći i bez mene. -To nam neće biti problem.
I ja sam to rekao, a onda mi se zainatio.
Rekao sam mu: „Nadrapao si. Znaš i sâm da si u govnima do grla.”
Dobro.
-Da. Preuzet ćemo agenciju do kolovoza. -Martine, prekini.
-Super. -Ali… Čekaj malo.
Da se više usredotočio na rad…
Prekini, molim te.
…a manje na imidž…
Martine! Oprosti.
Douglase, pričekaj. Ušla je histerična osoba i viče.
-Što je? -Nema više avionskih karata.
Nema ni karata za trajekt.
-Unajmi auto u Visbyju. Nije tako teško. -Da, ali…
Unajmi Teslu, BMW ili neku drugu krntiju.
-Nazvat ću te. -Ma nije ništa važno.
-Sad kad moram ranije ići, krcati smo. -Bez brige. Ja ću to riješiti.
Imao sam sreće i ulovio zadnju kartu za Gotland.
-Stvarno? Čestitam. -Hvala.
Valjda nije i Linda.
-Ne želim sjediti pokraj nje. -Hej.
Linda dolazi s novim dečkom.
Na stražnjem je sjedalu fascikl. Možeš li ga uzeti?
-Tu je popis stvari koje trebamo obaviti. -Ajme!
Bit će promjena jer mama i tata ne dolaze.
Morat ćemo onamo sutra s tvojima.
Hej?
Možda je glupo, ali možemo li se zamijeniti za sjedala?
-Zašto? -Ako je moj brat ondje, rugat će mi se.
-Kako to misliš? -„Aha, žena je glavna?”
-Ma daj, ozbiljno? -Da, ozbiljno.
Onda mu moramo pomoći da sazre.
-Kako? -Ja ću voziti.
A ti mu reci da ti to ne smeta.
Dobro. Može.
Evo Samuela!
-Kvragu, Kristian je ovdje. -Zauzmi se za sebe.
Molim? Žena mu vozi.
Joj!
A, napokon ste stigli.
-Bok! -Bok!
-Bok, Leife. -Kako ste putovali?
Bok, braco.
-Bok. -Bok, Leife.
Čuj, malo sam razmišljao.
Znam što ćeš reći. Da, Hanna je vozila.
I znaš što? Meni to ne smeta.
-Zapravo, super mi je. -Molim?
Žene i muškarci više nisu kao prije.
Ma o čemu govoriš?
Budući da nisi bio ovdje, nismo ti mogli organizirati momačku.
Aha. Ma dobro, ne treba…
-Zato te sad otimamo! -Ne!
-Da! -Ma što…
-Upomoć! -Što to rade?
-Upomoć! -Samuele! Što se zbiva?
Imaju momačku.
-Ali on to ne želi! -Ti ne odlučuješ o tome.
Vozi!
Aha!
To, dečki!
-Ali isplanirali smo cijeli dan… -Ma sve će biti u redu.
Ja ću se pobrinuti za tebe.
-Da? -Da.
Kad ti stižu roditelji?
-Samuel vam nije rekao? -Nije.
Neće stići danas.
-Leifene. -Da?
Ne dolaze!
-Starci? -Da. Neće stići danas.
Ma daj!
-Dolaze sutra na vjenčanje. -Pa nećemo se stići upoznati.
-Bit ćemo kao stranci. -Baš tužno.
-Da. -Da…
Ali nećemo sad plakati i jadikovati.
-Ma ne. -Dođi vidjeti što sam ti spremila.
Leifene, odnesi im stvari u gostinjsku kuću.
Hoću.
Ali kako…
Kako ćemo…
Kako ćemo ih prepoznati?
Ovo me malo rastužilo.
-Ma znam. -Da.
Ali…Mislila sam da sutra ovdje ručamo.
-Pa, baš je lijepo. -Aha.
Ako sam dobro shvatila, želiš se udati u suton.
-Je li tako? -Da.
Onda moramo jesti prije toga.
-Da ljudi ne gladuju cijeli dan. -Ljudi?
Najbolje je odmah riješiti formalnosti.
-Ceremonija će onda biti vrhunac večeri. -Poslala sam vam email…
-Da, da. -Aha, aha.
Čuj, moraš vidjeti gdje ćete spavati.
Dobro.
Pa, dobro…
-Jako je lijepo. -Hvala.
-Hanna, moram ti nešto pokazati. -Što?
Ovo.
Nosila sam je kad sam se udavala za Leifa.
-Sigurno vam je lijepo stajala. -Pa…
Dala sam je prepraviti.
Za tebe.
Pa, mislim…
Lijepa je.
Ali donijela sam svoju, tako da…
Sve žene u mojoj obitelji nosile su je na svom vjenčanju.
Čak tri generacije.
Pa, to je bome puno…
A, dobro…
Običajima kad-tad dođe kraj.
-Maj-Gun? -Da?
Nećemo raditi probleme. Idem je probati.
Bit ćeš prava Svenssonica, Hanna.
Hvala.
-Ali zadržat ću prezime Kjellner. -Da? Zašto?
Lakše mi je jer ne moram mijenjati ime na vozačkoj ni putovnici.
-Ni na Instagramu. -Aha, Instagramu. Da.
Da, sad su druga vremena.
Stani. Ovdje ćemo.
Hajde.
Idemo.
Dođi.
-Skoči. -Molim?
Skoči!
-Pusti me! -Idemo ovamo…
-Ne! -Ne!
-Daj! -Tako.
Evo nas. Igrat ćemo „Pogodi mladoženju”.
-Ma što to radite? -Smiri se, to je običaj.
Joelu je to bilo zabavno kad se ženio.
Nije. Ali sad će mi biti zabavno.
-Ne! -Gledaj ovamo.
Ovo ne može loše završiti.
Ne!
-Bravo. -Vjetar me omeo. Nikad ne znaš.
Ja rasturam u ovome.
Što je vama? Jeste li normalni?
-Oprosti! -Ne iskaljuj se na Samuelu, Joele.
-Nije ti ni bio na momačkoj. -Kakve su ovo gluposti?
-Oprosti, glupo je. -Da, oprosti.
Idemo na pivo. Zaboravimo ovo.
Molim? Pa ja nisam bacao.
Ma daj.
…Samuela Svenssona. Pošaljite poruku…
Dobili ste Samuela Svenssona. Pošaljite poruku i…
Kako to da si se odlučio oženiti?
I to tako brzo?
Jer volim Hannu.
Da, to je jedan od razloga, ali…
Ne moraš se ženiti samo zato što si se zaljubio.
Nisam se samo zaljubio.
S Hannom imam nešto…
dublje.
Mnogo dublje.
Ima samo jedan problem.
Njezin me tata mrzi.
-Zašto? -Ne znam.
Stalno mi se obraća svisoka.
Što god radio, Martinu nije dovoljno dobro.
Ni to što si slavni kuhar?
Pa, očito ni to.
No kad se vjenčamo,
morat će me prihvatiti.
-Zato si je zaprosio? -Ne.
Ne.
Ali bilo je fora gledati ga kako pizdi kad smo najavili svadbu
i kad je shvatio da nas ne može spriječiti.
Mogli ste ga jednostavno ubiti.
To se na kopnu ne radi.
Istina. Vi volite komplicirati.
-Jeste se zabavili? -Ne. Oni nisu normalni.
-Na vrijeme si o'šo s otoka. -Molim?
Na vrijeme si otišao s otoka.
-Aha. -Da.
Tata, možeš li malo ublažiti naglasak, barem za vrijeme vjenčanja?
-Al' ja tako govorim. -Iz Gothenburga si.
Ne, nego s Gotlanda.
Ne, nisi. Ne znam zašto toliko inzistiraš na tome.
Ovdje ne poštuju ljude iz Gothenburga.
-Ja sam s Gotlanda. -Govoriš kao da si iz Gothenburga!
Ma koji vrag… Omaklo mi se.
Dogodi se kad se naljutim.
-Aha. -Gdje je Hanna?
U vel'koj gostinjskoj kući.
-U velikoj gostinjskoj kući. -Da.
-Ja sam s Gotlanda, čo'eče. -Ma jesi, tata.
Joj, ti, mali…
Ne opet! Nemoj!
Htio sam ih spriječiti, ali Kristian je lud.
Hej.
Što je? Nešto je bilo?
Da. Tvoja mama želi da se udam u ovome.
-Dobro. A ti to ne želiš? -Ma želim. Presretna sam.
-Naravno da ne želim, Samuele! -Dobro.
Na otoku imamo puno običaja.
Neću! Ti ovo moraš riješiti.
Ako ja nešto kažem, tvoja će me mama zamrziti.
Dobro. Razgovarat ću s njom.
Ali teško je, ona je…
Riješit ću ja to.
Hej.
Ovo je naš dan, naše vjenčanje.
Da.
-Što je to? -Moramo ići.
-Zašto? -Kad zazvoni zvoni, moramo ići.
Valjda nas zovu jer je došao Jan-Inge. On će nas vjenčati.
Dobro, ti idi. Ja se moram presvući.
Dobro.
-Što se zbiva? -Jan-Inge.
Pao je s krova i slomio nogu.
-Molim? Danas? -Da.
S krova velike kuće?
Ne. Postavljao je krov na staji.
-Na maloj, novoj ili usranoj? -Ili na pivovari?
-Ne, na staroj staji. -Da, na staroj.
-Je li važno? -Što?
Nije važno s kojeg je krova pao!
Ne zanima te koliko je visok?
Zanima me tko će nas vjenčati!
Pa…
Ha?
-Bok! -Ajme meni.
-Prepao si me. -Što radiš?
Presvlačim se.
-Tko si ti? -Linuse!
-Ovdje je!
Linuse, zašto se motaš ovuda?
Idi tati.
-Oprosti, iskrao se. -Ma sve je u redu.
Nismo se upoznale. Jessie.
-Da! -Kristianova žena!
Pa da. Ja sam Hanna.
Oprosti, malo sam napeta zbog svega što se događa.
Ma sve mi je jasno.
Nego, natjerala te da je odjeneš?
Da. Mislim, nije me natjerala, ali…
Ajme, oprosti. Možda ti se sviđa.
Prekrasna je.
Ali ne želim je nositi na vjenčanju.
Ja mrzim našu fotku s vjenčanja. Izgleda kao plakat za muzej.
-Mi ćemo to spriječiti. -Aha. Sretno vam bilo.
-Hvala. -Jesi li čula za Jan-Ingea?
Molim?
-Jesi čula novosti? -Jessie mi je rekla.
Tata je na telefonu. Traži nekoga drugoga.
Aha, dobro.
Samuele, idemo unutra porazgovarati?
-Može. -Dođi.
-Samuele? -Da?
-Da nazovemo pastora? -Ne. Hanna želi civilni obred.
I ja to želim.
Dobro.
-Što radiš? -Najradije bih sve otkazala.
Ponijela sam ovo za krizne situacije.
Idi po čaše, može?
Ljubavi.
-Sve će biti u redu. Bit će kako ti želiš. -Kako?
Bit će savršeno. Obećavam.
Slobodno.
Sve je riješeno.
-Našao si nekoga? -Da.
-Svećenika? -Ne. Bertila Freda.
Radi u općini.
-Stvarno? -Da.
Član je Centrističke stranke, tako nešto.
Ništa se vi ne brinite.
Hvala!
Sad pijete?
Ma ne.
Baš sam pitala Samuela zašto ju je kupio.
Da. Ma joj…
Ovo nam je za krizne situacije.
Ali kriza je završila.
Najbolje bi bilo da se idete odmoriti.
Sutra je velik dan.
Još ti se pije?
Ne.
-Bok. -Bok.
Danas je naš dan.
I više nema povratka.
-Molim? -Da.
-To ne zvuči dobro. -Ma…
Šalim se.
-Stvarno? -Da.
Samuele, nisam mislila… Šalila sam se.
Hej…
Jesam te!
Bome jesi.
-Smijem otvoriti? -Smiješ.
Ma daj…
Od pravog je zlata. Možeš ga prodati kad postaneš udovica.
Super. Na sve si mislio.
-Mogu? -Aha.
Čekaj…
-Evo. -Aha.
Ne, samo malo.
Evo ga!
Jako je lijep. Hvala, ljubavi.
Stavila sam ga u vrećicu, ali ne znam jesam li je uopće ponijela.
Što se zbiva?
Ajme.
'Jutro!
Dođite. Morate nešto vidjeti.
Što kažete? Izradili smo i natpis.
-Zgodno, ha? -Ne. Ali…
Jasno smo vam dali do znanja da…
-Želimo maleno vjenčanje. -Nama je to jako tužno.
-Baš nas je rastužilo. -Da.
Imate jako malo prijatelja.
-Ali… -Molim?
I odlučili smo napraviti veliku gozbu.
A ne maleni, bezvezni pir, kako ga je Leifen nazvao.
Ali jasno smo rekli da želimo…
Što je ono?
To je tatino maleno iznenađenje.
-Pokretni šank. -Ajme.
-Spremamo pravu feštu. -Aha.
Pozovi me kad ti zatreba pomoć.
-S čim? -S odijevanjem nošnje.
-Da…. -Aha, da.
Pa…
-Mama, rekli smo… -Da?
Ja ću joj pomoći s tim.
Mladoženja to ne smije raditi!
Ne.
-Ne. -Ja to ne želim.
Mislim, ne želim vas gnjaviti.
Imate puno ruke posla, pa…
Ma radim to iz ljubavi. Za to uvijek ima vremena.
Da.
Linda!
-Hej! -Hej.
Mislila sam da ste već ondje.
Ne. Martin nije mogao odgoditi sastanke.
-Znaš kako je to. -Da, znam.
-Aha. -Da.
-Autom ćeš? -Ne, idemo busom.
-Idete? -Ja i moj novi dečko.
A dolazi li i Marco?
-Pa, valjda. -Aha…
Želite li s nama? Unajmili smo auto.
Pa, može ako ima mjesta.
Ma naravno.
-Vidimo se u luci. -Može.
-Bok! -Bok.
Putnici s kućnim ljubimcima, uputite se na informacijski pult.
Putnici s kućnim ljubimcima…
-Molim? Sad misliš piti? -Da. Nešto oštro uz kavu.
Treba uživati u životu.
-Ali vozimo. Unajmila sam auto. -Ne moramo oboje voziti.
Ti ćeš voziti. Ili si unajmila auto s dva volana?
Živjeli.
Pa, Linda i njezin dečko idu s nama. Srela sam je u redu za hranu.
-Marco? -Ne. Ima nekoga novoga.
-Novoga? -Da.
Pa, Linda je pametna. Možda potakne Hannu na istu stvar.
Martine, prestani. Dosta je bilo.
Laku noć.
-A, tu ste! -Evo nas.
-Bok, Helene. -Oho, zdravo!
-Drago mi je. -Jacob.
Draga moja Linda. Bok.
-Vidim da si se ponovila. Tko ti je ovo? -Ovo je Jacob.
Zdravo, čast mi je upoznati ovakvu legendu.
-Hvala. -Legendu?
Martin Kjellner legenda je brokerske industrije.
-Da? Za koga radiš? -Za tvrtku Sjögren & Hallman, kao i Linda.
Aha. Ajme meni. Kako je imati Johana Sjögrena za šefa?
Pa, dobro. On mi se baš sviđa i…
Ma budi iskren. Beskoristan je.
Pa, da. Katkad je baš seronja.
Seronja? Nemoj tako, ja se šalim.
Da.
Idemo u rent-a-car. Ovuda.
-Nasjeo si, ha? -Da…
Na čemu je on? Na amfetaminima?
Je li ovaj budan?
-Zdravo. -Ček', moram nešto obavit.
-Teško je radit dvije stvari odjednom. -Da, jasno.
-Rezervirali smo… -Kjellner?
Da, tako je.
-Auto? -Da. Osim ako imate pedalinu.
Dakle, auto…
Imam vam Toyotu 86.
Vozite ga kol'ko 'oćete. Praznog su ga preuzeli i vratili.
-Parkiran je vanka. -Kojim vi jezikom govorite?
-U spremniku nema goriva? -Ima ga jako malo.
-Hoće li izdržati do benzinske? -Ako vam se posreći.
To se nikad ne zna.
-Trebate moju vozačku? -Ne, vozite na svoju odgovornost.
Aha, u redu.
Dobro.
-Izvol'te. -Hvala.
Još nešto.
Auto zna bit malo svojeglav.
Nemojte se iznenadit.
-Super, hvala vam. -Dobro.
Auto nije baš najbolji. Bit će to…
M-X-B-0-0-8.
Eno ga!
Aha, tu je. Hvala.
Zaboga, Helene.
Dao sam ti lagan zadatak, a ti ovako.
Ovo je jedini auto na otoku. Zvala sam Hertz, Avis…
Rekao si: „Unajmi Teslu, BMW ili neku drugu krntiju.”
Pa, eto ti krntije.
Stavite stvari u auto da možemo krenuti.
Moramo stati na benzinskoj.
Stavi je u auto.
Barem nije stao na uzbrdici, ljudi!
Ovaj me auto malo plaši.
-Kočnice baš i ne rade. -Onda nemoj voziti tako brzo.
Ali…
Koji vrag?
Izgleda kao princeza.
Da…
Reci mi. Kako ćemo ovo riješiti?
Pa…
-Ne znam. -Mlakonjo. Oni će nam sve diktirati?
-Ovo je kompromis. -Dakle, mlakonja si.
Zašto dižeš toliku frku?
Dobro, stvari baš i ne idu po planu.
Ali…
-Možemo li ipak uživati u danu? -Da.
-Imaš pravo. -Da.
Hajde. Može.
Ali na idućem vjenčanju sve mora biti po mom.
Što ćemo sad? Žrtvovati kravu za lijepo vrijeme?
-Ne, janje. -Molim?
Ne znam.
Zašto stojimo? Čuli smo zvono. Moramo ići, to je običaj.
A, tu ste. Što se zbiva?
Pa, budući da se kasno ženite, odlučili smo malo preokrenuti stvari.
I obaviti ovo prije.
-Što? -Pokazivanje mlade.
-Molim? -Pokazivanje mlade?
To je običaj. Nisi joj rekao, Samuele?
To nam nije bilo u planu.
-Što je to? -Ma samo se moraš pojaviti.
-Pred kime? -Pred ljudima koji žive ovdje.
Moglo bi ih doći puno. Dali smo oglas u novine.
Još mi nisu došli roditelji ni prijatelji. Pričekajmo s pokazivanjem mlade dok…
Dok oni ne dođu. Jer moram… Oprostite.
-Bok. -Gdje si? Trebam te.
-Je li sve u redu? -Ne. Sve ide kvragu.
Ništa ne ide po planu. Trebam te.
Uskoro stižemo. Tvoji nas roditelji voze.
Neka se požure da ne propuste pokazivanje mlade.
Hanna kaže da se požurimo jer moramo stići na…
-Na pokazivanje mlade. -Na što?
Hanna?
Ovdje sam!
Aha.
Dođi, trebaju te.
Opusti se, sve će brzo završiti.
Zgodan sam.
Da.
Tko bi rekao.
Ti si još zgodniji.
Čekaju te.
Stiže mlada!
A evo nam i mladoženje!
Sad ćemo ja i Maj-Gun otpjevati pjesmu
koju smo sami napisali.
Da. Zove se „Ljubav zauvijek.”
Od beskrajnih dana
Kad razdvojeni smo bili
Ljubav zauvijek
Mnogo je ljepši kraj
Moglo bi se reći
Da to sjajan je koncept
Star, provjeren i šašav
Al' ljubav zauvijek
Jednostavan je recept
Samo ljubav i ples
Samo smijeh i sloboda
Kad trebaš, ti istinu reci
Svađaj se i prepiri
A ako jednoga dana
Nešto ipak pođe po zlu
Kad je najteže, ti sjeti se
I reci oprosti
-Zar su već počeli? -Netko pjeva?
Ma dajte. Okreni se i idemo kući.
Kočnice ne rade.
Sranje, ne rade!
A ako jednoga dana
Nešto ipak pođe po zlu…
-Koči! Što se događa? Stani! -Sranje!
Ne!
Helene…
Dobro si mjesto izabrala.
Jeste li svi dobro?
Dobro sam.
Zdravo. Oprostite, malo smo…
Kočnice nisu radile jer… Auto je unajmljen.
-Bok, mama! -Bok, zlato!
Ja sam Hannina mama, Helene.
-Leif, Samuelov tata. -Zdravo.
Rajf? Kao ukras za kosu?
-Bok! -Linda!
Leif! Prestani!
-Ja sam Samuelova mama. -Drago mi je.
-Maj. -Maj-Gun.
-E da, Maj-Gun. -Da.
-Bok, tata. -Bok! Hej.
-Lijepa si. -Hvala.
Nisam znao da imate i maskenbal.
I ti si zgodan. Lijepo.
Drago mi je što ste došli.
Ma da.
Dakle, ovdje si odrastao. Ili barem pokušao. Sad mi je sve jasno.
Pa, dobro…
Sigurno ste gladni. Da…
-Da. -Idemo jesti?
-Može. -Da.
Može? Hajde.
Dobro. Jessie, pomozi mi.
-Bok. Samuel. -Jacob.
Čovječe.
Tako ti je to kad daš ženi da vozi.
-Kako si? -Pa, malo bolje.
Ali, iskreno, skoro sam sve otkazala.
-Ovo ćeš nositi? -Ma ne.
-Lijepa je. -Ti bi se u njoj udavala?
Dakle… Malo, intimno vjenčanje?
Ne smiješ ništa fotkati.
Ako djevojke vide, nikad mi neće oprostiti.
Istina.
-Je li sve u redu, zlato? -Nije, ali bit će.
Što se dogodilo?
Pa, mislim…
-Lijepa je. -Da?
Zlato, važno je samo da se volite.
To je najvažnije.
Da mi je bar to mama rekla kad sam se ja udavala.
Za stolove!
Sjednite kamo želite. Mjesta nisu označena.
Dođi.
Ovamo.
-Prekrasno je. -Mama?
Trebali bismo sjesti onamo, zar ne?
Za glavni stol s Hannom i Samuelom?
Meni je dobro ovdje.
Pa, onda ću ja sjesti kraj vas.
Slobodno. Imaš jedinstvenu priliku.
Da.
Marco!
Ljudi, ovo je Marco. Moj najbolji prijatelj i partner.
-Kamo ćemo te smjestiti? -Da?
Evo slobodne stolice,
pokraj ove zgodne mlade dame.
Ne znam baš…
-Savršeno mjesto za tebe. -Hvala.
-Bok. -Bok.
To joj je bivši, znaš?
Da, znam. Luzer.
Nije jedini.
-Hej. -Hej.
Martine, nećeš ništa reći?
-Što? -Pa gosti smo. Kći ti se udaje.
Ona je i tvoja kći.
Prema običaju otac drži uvodni govor.
-Mladenkin otac. -Znaš li ti za to?
Da mladenkin otac mora održati govor?
Ne. Nikad čuo.
Zdravo, svima.
Ja sam Helene.
Nisam vam samo uništila onaj lijepi slavoluk.
Ja sam i Hannina mama.
Za majku je ovo najveći dan u životu.
Naravno, uz dan kada sam te rodila.
Kad si bila malena, Hanna, rekla si mi:
„Mama, nikad se neću udavati!”
Htjela si živjeti s konjem.
Sva sreća, promijenila si planove kada si upoznala Samuela.
Nikad nisi bila tako sretna.
A vas dvoje ste…
Mislim, pogledajte ih, savršen su par.
Odvažila si se i napravila velik korak iako ste relativno kratko u vezi.
Ali odluka se čini ispravna.
Hanna, volim te.
Želim da znaš da smo ponosni na tebe.
Samuele, mislim da si savršen životni suputnik za Hannu.
I ja bih nešto dodao,
ako smijem.
Obično,
jede se i drže se govori nakon obreda.
Ali na ovom otoku očito imate neke čudne običaje,
pa sve radite naopako.
Ja sam Martin Kjellner.
Hvala.
Hanna, volim te.
Tebi najviše od svih želim uspjeh i sreću.
Ti si mi najvažnija osoba na svijetu.
Eto.
Ja bih samo dodala da se slažem s Martinom.
Želim ti puno sreće i zadovoljstva u životu.
Hvala Maj-Gun i Leifu što su nam ovo omogućili.
Prekrasno su sve organizirali.
Da… I oprostite zbog materijalne štete.
Nazdravimo mladencima.
Živjeli! Čestitam!
-Da. -Živjeli!
-Živjeli!
Dobro…
Dragi prijatelji, uskoro dolazi Bertil.
On će vjenčati ovaj mladi par.
Ali…
Dag, želim da otpjevaš jednu pravu,
poznatu gotlandsku napitnicu.
-Naravno. -Odlično!
Predlažem „Hvala na kapljici”.
-Znate tu, zar ne? -Da.
Hvala na kapljici što pijemo je mi
Pijemo je mi Pijemo je mi
Nazdravimo i okrijepimo se svi
Okrijepimo se svi Okrijepimo se svi…
-Ti si Linda? -Da.
-Aha. Hannina prijateljica? -Da.
-Družimo se od osnovne škole. -Baš lijepo.
-Onda se dobro poznajete. -Da.
-Je li ti lijepo ovdje? -Da, jest.
Zgodnog sam mladića smjestila kraj tebe?
-Da, jeste. -Možda je slobodan.
I ostat će što se mene tiče.
To mi je bivši,
ali gad me prevario s organizatoricom događaja, tako da…
Spetljali su se na nekoj konferenciji?
Upravo tako.
-Dobro ti stoji. -Hvala.
-Bok. -Bok.
-Trebam malo Samuela. -Aha, naravno.
-Vidimo se. -Može.
-Reci. -Što ćemo sad?
-S čim? -Pa s ovim?
Pa, mogao bih…
Mogao bih razgovarati s mamom o…
-I reći joj… -Nemaš plan?
Mljac.
-Bok, Linuse. -Bok.
Dobar ti je sladoled?
Hoću još!
Znaš što? Zagrlit ću te.
Ne, prestani!
Ajme!
Samuele, zaprljala mi se nošnja!
Što se zbiva?
To je čokolada.
Ne ide?
-Možda se neće vidjeti. -Ne možeš se udati u prljavoj haljini.
Istina.
Što ćemo sad?
Zar nisi donijela svoju?
Jesam, ali nije ovako lijepa.
Žao mi je, Hanna.
I ja sam to trebala.
Što?
Zaprljati nošnju. Mudro.
Zahvali Linusu.
Hanna, jako mi je drago što ćeš mi biti šogorica.
I meni.
-Mogu te nešto pitati? -Možeš.
Misliš li da je Samuel slabić?
-Mlakonja? -Molim?
Ne. Zašto me to pitaš?
Mi smo isplanirali vjenčanje, a njegovi su preuzeli glavnu riječ.
-Samuel im ne želi prigovoriti. -Boji se Maj-Gun. I Kristian je takav.
Nitko joj se ne suprotstavlja.
Maj-Gun uvijek ima zadnju riječ.
Hej, Hanna.
Malo sam razmišljala nakon one nezgode s nošnjom.
Gle.
Moja baka nosila ga je kad se udavala i…
Puno bi mi značilo kad bi ga i ti večeras nosila.
Utješilo bi me nakon nezgode s nošnjom.
-Hvala. -Bit ćeš prekrasna.
Da.
-Zar ne? -Da.
-Aha. -Aha.
Ima li ovome kraja?
Molim? Gdje ti je nošnja?
-Nema je. Hanna se predomislila. -Aha. Šteta.
-Jeste li razgovarali? -Nismo.
-Kako si? -Osjećam se krivim jer sam bio glup.
To je dobro.
Za početak.
-Čega? -Novog života.
-Radije bih vratio stari. -Onda se moraš boriti za to.
Kako to misliš? Prekasno je. Sad je s tim brokerom.
-Jesi razgovarao s njim? -Nisam. Nije baš najbistriji.
-Prekrasna si. -Tvoja mama želi da nosim ovo.
-Što je to? -Obiteljsko nasljeđe.
Tvoja prabaka nosila ga je na svom vjenčanju.
Sudeći prema mirisu, stoji u kutiji od 19. stoljeća.
Ali to je…
Evo me!
Bertil!
I, gdje su mladenci?
Kako si samo uspio osvojiti takvog komada?
Da znaš, predobra je za tebe.
Vi ste centrist?
Ma kakvi!
Napustio sam stranku.
Da?
Da. Ma joj…
Učlanio sam se u Švedske demokrate.
Među njima vlada življa atmosfera.
Imaju bolje zabave.
Ma ti si je osvojio samo zato što si slavan, znaš…
Zato je ona s tobom. Prelijepa je za tebe.
-Promijenio si stranku? -Jesam!
Ne! Ajme!
Hanna? Otvori. Moramo razgovarati.
-Želi biti sama. -Ali…
Brzo će doći.
Pazite kako vozite. On radi u općini.
Da, znamo.
-Što ćemo sad? -Bez brige. Sve ću ja riješiti.
-Nego, Rajfe, možemo li sad kući? -Molim?
-Vjenčanje je otkazano, nadam se. -E, bome nije.
Stočar će riješiti stvar? Koje olakšanje.
Smiri se, Leifene.
Živjeli.
Larse?
Oprosti. Nisam te htio uplašiti.
-Što trebaš? -Pa…
Htio sam…
Htio sam te zamoliti za malenu uslugu.
Kakvu?
Moj mlađi sin Samuel danas se ženi.
Aha. Pred matičarom?
Ma ne. Nikako.
Mladenci baš žele svećenika.
Kad su to odlučili?
Oduvijek to žele, ali ja sam sve pogrešno shvatio.
-Ti si htio matičara? -Da! Ne…
Ja sam tradicionalni vjernik.
Ne shvaćam Bibliju doslovno, ali veliki sam kršćanin.
Ne vidim te često u crkvi.
Uvijek sjedim otraga, nenametljivo.
Evo.
Imam i sve dokumente. Možeš biti siguran da je sve u redu.
-Kjellner? -Da.
Dobro, odmah dolazim. Idem se presvući.
Bog te blagoslovio, Larse!
Aleluja!
Dobro.
Danas nije išlo sve po planu.
-Došlo je do nekih promjena. -O, da.
Ali ne možeš sve u životu imati pod kontrolom, Hanna.
To će te izluditi.
-Zvučiš kao Samuel. -Pa, možda.
Govorimo ti ovo jer te volimo.
Hej. Samo se prepusti, može?
DOMAĆE PIVO – DOĐI I OTRUJ SE
-Imate li punč? -Molim? Kakav punč?
Onda jedno pivo.
Ovo je fantastično. Kad dolazi idući matičar?
Možemo li ti i ja porazgovarati?
Može.
Dakle, ovo je sve što nudiš? Sad smo u dnevnoj sobi?
Što želite?
Kao što možeš pretpostaviti, dobro poznajem svoju kćer.
Znam kad je sretna.
Danas svakako nije.
I? Hoćemo otkazati ovaj cirkus dok još nije prekasno?
-Znate li što ja mislim o vama? -Ne. I nije me briga.
Ali ne razgovaramo o meni.
Maloprije se dogodilo nešto zanimljivo.
-Što? -Čuo sam ti brata.
Hihotao se s nekim seljacima.
Čujem da si mu rekao
da si zaprosio Hannu samo kako bi meni napakostio.
To nije istina.
Prema tvojoj reakciji izgleda da jest.
Jesi li to rekao Hanni?
Čini se da nisi. Ali trebao bi.
Sigurno će joj to biti jako romantično.
Ne usuđuješ se?
Trebaš pomoć? Rado ću uskočiti.
Što kažeš?
Koji se vrag sad zbiva?
Dobro…
-Zdravo. Dobro došao. -Hvala puno.
Svaka čast.
-Da? -Aha.
-Zdravo. Ja sam Samuel. -Lars.
Drago mi je da ste slobodni.
Rado ću pomoći najpobožnijem vjerniku u zajednici.
Ovo su roditelji mlade.
-Martin Kjellner. -Lars.
-Bok, Helene. -Bok.
Puno je vremena prošlo.
Ma što je ovo?
-Vi se znate? -Da. Iz nekog drugoga života.
Joj, divno.
Ne moramo se žuriti s obredom ili kako se već zove.
-Jesi li za vino? Ili pivo? -Može čaša vina.
-Crnog. -Može.
Kao Kristova krv.
Nije baš sve u životu povezano s Biblijom.
Istina. Oprosti.
Idem po Hannu.
Sretno.
Idemo sjesti?
-Mama? -Da?
Čuj… Hanna ne želi nositi veo.
-Ne želim ni ja. -Ne?
Ne paše uz haljinu.
Eto.
Ništa od vela.
Ne moraš vikati. U redu je, samo sam predložila.
Nemoj sve shvaćati ozbiljno.
-Je li unutra? -Jest.
Je li vidjela svećenika?
A prije sam studirao ekonomiju u Uppsali.
-Tada smo se upoznali. -Da.
I sada ste ovdje. Čudno.
Da.
Svijet je malen.
Ali onda si osjetio Božji poziv.
Za Boga miloga, Leife!
Oprosti.
-Hoćemo li početi? -Pa, ja bih se trebao presvući.
-Može, dođi. -Hvala.
-Idemo samo… -Da.
Stigao je svećenik.
Znam da to ne želiš. Mogu razgovarati s njim.
-Ma u redu je. -Molim?
Sigurno?
I rekao sam mami da ne želiš veo.
-Kako je prošlo? -Rekla je da nema veze.
-Stvarno? -I ja sam se iznenadio.
Jesmo spremni?
Da, ali moram ti još nešto
reći.
Zaprosio sam te jer te volim najviše na svijetu.
Da?
Ali…
Jedan maleni dio mene možda je to učinio
da napakosti tvom tati.
Katkad se ponaša kao kreten.
Sjećaš li se Badnjaka? Bio je grozan prema meni.
Zaprosio si me na Božić.
-Da. -Da se osvetiš mom tati.
Ne, nego zato što te volim.
Ali to je možda utjecalo na moju odluku.
Da, sve mi je jasno.
Ovo je trebao biti naš dan,
a pretvorio se u dan koji želim što prije zaboraviti.
-Da, ali… -Idem reći svećeniku.
Pastore.
-Baš me ovo iznenadilo. -Da. I mene.
Je li ovo sudbina ili nas Bog želi opet spojiti?
To samo on zna.
Da…
-Nisi ostario ni dana. -Nisi ni ti.
-Nego, pravnica si? -Ne.
Bila sam neko vrijeme, ali davno.
Posljednjih 20 godina uglavnom se brinem o domaćinstvu.
Mogu te nešto pitati?
Jesi li postao svećenik zato što smo prekinuli?
Djelomično.
Žao mi je.
Svećenički poziv nije kazna.
A ne moram ni živjeti u celibatu.
To je dobro!
Hvala na informaciji.
Aha.
Zašto ležiš ovdje?
Moramo ići.
Vjenčanje je otkazano. Ti si kriv.
Ja?
Da.
Martin te čuo kako govoriš da sam mu htio napakostiti.
Ajme. To nije dobro.
-Kako si me mogao izdati? -Smiri se, čovječe. Nisam htio.
Ali možda je ovako najbolje.
-Najbolje? -Nećeš se ženiti iz pogrešnih razloga.
Voliš li Hannu?
-Da, naravno. -Onda ne znam u čemu je problem.
Brak je samo formalnost.
Prava ljubav opstat će i bez toga.
-Ne znam hoću li ja opstati. -Ma hoćeš.
Vjeruj mi.
Hej, hvala na divnoj glazbi!
Idemo se okupiti i zajedno krenuti prema jezeru.
Ljudi, moj vam brat nešto želi reći.
Vjenčanje je otkazano.
-Molim? -Hanna i ja otkazali smo vjenčanje.
Odlično!
Mislim, baš šteta. Sad nećemo postati obitelj.
-Baš tužno. -Martine.
-Dođi. Idemo porazgovarati iza staje. -Opa, kamo je nestao naglasak?
-Seronjo! -Martine!
-Leife. -Mir.
-Ne… -Ajme…
-Ne. -Oprosti, Leife. Nisam htio.
-Sranje! -Tata!
-Jesi dobro? -Ruka!
-Ruka? -Da.
To se zove karma.
Nosi se odavde prije nego što se dogodi sranje.
Helene, idemo.
Budi miran. Polako, Leifene. Nazvat ćemo hitnu.
Kakav dan.
Nikad kraja.
Evo ti prilike.
Martine!
Pomoći ću vam s pakiranjem!
Oprosti, Leife. Žao mi je.
Ma nisi ti kriv.
Želite li da hitna ostane ovdje?
Ma ne, u redu je.
-Mogu s vama? -Što radite?
Pobrinite se za goste, bar one pristojne.
Ma hoćemo.
Pardon, jeste vidjeli Hannu?
Hannu?
Aha, Hannu! Sjela je na bicikli odvezla se.
-Da? -Da, onuda.
-Hvala. -Nije bila presretna.
Želiš li biti sama?
Pa, ovo je bio nezaboravan dan.
Bome.
Baš mi ih je žao,
pogotovo Hanne.
Sve je pomno isplanirala, baš onako kako je htjela.
Samo bi luđak mogao ovako isplanirati dan.
Pa, ti bi mogao.
Istina.
Dan u Marcovu stilu.
Znam da me mrziš.
Ali ono mi nije ništa značilo.
Stvarno.
Što?
Pokušao sam te prevariti da bi bila ljubomorna.
Zašto?
Jer sam mislio da ti više nije stalo do naše veze.
Da si se udaljila.
Pa si smislio genijalan plan?
Da.
Kako misliš „pokušao”?
Ništa nisam napravio.
Nisam mogao.
-Zašto si rekao da jesi? -Da vidim kako ćeš reagirati.
Čovječe, kako si glup!
I ružan.
Kad već tako kažeš…
Da. Glup si i ružan.
-Pa ti zapravo želiš… -Udari me.
Kukavice.
Jače.
-Što je to? -Za obranu.
Ako bude još nasilja.
Pametno.
-Ponesi mi kofere. Idem naći ženu. -Hoću, naravno.
Hej, može li nas netko odvesti?
Čovječe… Nitko? Baš ste beskorisni.
Helene, ja idem!
-Čovječe… Odlazim bez tebe! -Ja ostajem.
Gdje si bila? Idemo.
-Samo ti idi. Ja ostajem. -Molim? Da si me odmah poslušala.
-Dosta mi je ovog cirkusa. Idemo! -Neću.
Dozlogrdilo mi je stalno popravljati tvoja sranja
nakon što izvrijeđaš svaku osobu koju upoznamo.
Bože, potratila sam pola života na seronju u odijelu!
Ma kakve su to gluposti? Idemo, rekao sam!
Ja ostajem, Martine. Jesi me čuo?
-Ti idi kući. -Ma koji ti je vrag?!
-Ideš sa mnom… -Dosta!
-Makni se, pope! -Prestani, Martine!
-Miči se. -Neću.
-Miči se kad ti kažem! -Poduzmite nešto!
-Ma zna se on braniti. -Prestanite.
-A je li? Kako? -E sad ćeš vidjeti.
-Smirite se. -Jacobe, nemoj!
Jacobe!
Ne…
Marco?
Što si to učinio?
Idi kvragu.
Marco?
Udario je glavom. Zovite hitnu!
Evo, ja ću.
Bok.
Hej.
Samuel.
Hanna.
Bio sam na onom vjenčanju.
Nije bilo zabavno.
I ja sam bila ondje. Poznat si mi.
Mislim da se baš ovdje žene.
Čemu? Nepotrebno je.
Slažem se.
Najvažnije je da se vole.
Nadam se.
Znam da je on lud za njom.
Ne može živjeti bez nje.
Da?
Tako je rekao.
Maloprije sam ga čuo.
Žao mi je.
U redu je.
Pa što je vama?
Na našoj farmi obično se održavaju mirne zabave.
Evo.
-Kamo ga vodite? -U bolnicu.
-Smijem s vama? -Da.
Linda?
Više niste zajedno.
Vrati se! Više niste zajedno! Ovo je…
Hej. Bolje ti je da se vratiš na kopno.
Odmah!
Kofer s kotačima. Praktično.
Što bi napravio da te Martin stvarno napao?
Znao bih se obraniti.
Da?
Imam crni pojas u karateu.
-Molim? -Da.
Sedmerostruki sam prvak Švedske crkve u karateu.
-Šališ se. -Ozbiljno.
Obično se natječemo samo četvorica, ali svejedno je fora pobijediti.
Dobro…
Mnogo me toga čeka kad se vratim kući.
-Da. -Ali možemo…
-Možemo se naći kad se situacija smiri? -Znaš gdje sam.
Laku noć.
BOLNICA – GLAVNI ULAZ
PROPALA SVADBA SLAVNOG KUHARA
Hej.
Bok.
Koliko je sati?
Pola osam.
Jesi li spavala?
Ali nema veze.
Hvala što si ovdje.
Jesu li ti rekli kad će me otpustiti?
Uskoro.
Imaš blagi potres mozga.
Aha. A imam i rupe u sjećanju.
-Što se dogodilo? -Jacob te udario komadom drveta.
I došla je hitna.
Gdje je on?
-Tko? -Jacob.
Ma koji Jacob?
A što se još dogodilo?
E, da. Skoro sam zaboravila.
Zaprosio si me u kolima hitne pomoći.
-Stvarno? -Da.
-Što si rekla? -Da si budala.
Da, naravno.
Onda sam pristala.
Molim?
Jer sam i ja budala.
Izvolite.
Pa što je ovo?
Vjenčat ćemo se.
Stvarno? Ovdje, na otoku?
-Ne. -Ne.
-Aha… -Moram li doplatiti za ovo?
Ne, uključeno je u cijenu.
Super!
Je li istina?
-Za mene i tvog tatu? -Da.
Ne mogu više ovako.
Ne mogu više.
Znam.
Volim tatu,
ali pitala sam se koliko ćeš ga još trpjeti.
-Predugo sam ga trpjela. -Da…
-A svećenik? -Ma mi smo stari prijatelji.
Zasad.
Ali to se možda promijeni.
Oprostite zbog materijalne štete.
-Ma, što je, tu je. -Da.
-Doći ćete nam krajem ljeta? -Da, svakako.
I vjenčati se?
-Ne. -Ne.
Ne. Dobro.
Tako samo nastanu problemi i kaos.
Da…
Vama je dobro i ovako.
-Da, jest. -Da.
Evo Leifena.
Dobro…
Sva sreća što ste još tu. Morate ponijeti Lindine i Marcove stvari.
-Kako je on? -Dobro. Linda i on vjenčat će se.
-Molim?! -Da.
Zaprosio ju je i pristala je.
-Odlično! -Divno!
-Idemo… -Da.
-Bok, mama. -Bok.
-Dođite opet. -Žao mi je zbog svega.
Ma u redu je.
-Brate. -Samuele.
Opa, Jessie vozi.
Oduzeli su mi vozačku na zimu, pa…
Četrnaest kazni za prebrzu vožnju ipak je bilo previše.
-Ali fora je biti i suvozač. -Ma ne vjerujemo ti.
Ali mi smo to doživjeli kao blagoslov.
Nije bilo nimalo fora.
-Gore? -Ne, dođi.
Dobro.
DVA MJESECA POSLIJE
LINDA I MARCO
-Prekrasna si. -Hvala!
Ajme. Koja ludnica, ha?
Hanna.
Možeš čuvati tajnu?
Naravno.
Rekla sam da me Marco zaprosio u kolima hitne pomoći.
-Da, znam. -Ali nije.
Molim?
Izmislila sam to.
Ali, Linda…
Znam! Ali upalilo je.
Bome jest.
Svi bi tako trebali.
-Hej. -Hej.
Idemo.
Dragi ljudi,
danas smo se okupili
kako bi Linda i Marco pred nama sklopili sakrament ženidbe.
Nešto se zbiva? Možemo li nastaviti?
Rekao je „da”.
GODINU DANA POSLIJE
Od beskrajnih dana
Kad razdvojeni smo bili
Ljubav zauvijek
Mnogo je ljepši kraj
Moglo bi se reći
Da to sjajan je koncept
Star, provjeren i šašav
Al' Ljubav zauvijek
Jednostavan je recept
Samo ljubav i ples
Samo smijeh i sloboda
Kad trebaš, ti istinu reci
Svađaj se i prepiri
A ako jednoga dana
Nešto ipak pođe po zlu
Kad je najteže, ti sjeti se
I reci oprosti
Kad ste se upoznali, niste baš ništa znali
A sad znate gotovo sve
I jedno se drugome predajete
A ako sreća leđa okrene
Sjetite se, ljubav zauvijek
Divan je koncept
Star i provjeren
Iskren i izlizan, ali jednostavan
Recept
Samo ljubav i ples
Samo smijeh i sloboda
Kad trebaš, ti istinu reci
Svađaj se i prepiri
A ako jednoga dana
Nešto ipak pođe po zlu
Kad je najteže, ti sjeti se
I reci oprosti
Kad je najteže, ti sjeti se
I reci oprosti
Prijevod titlova: Martina Grujić