Downloaded from YTS.MX
Det gik ikke helt som planlagt.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Livet.
Jeg ved det ikke. Der er så meget, jeg savner.
-Noget specifikt? -Da jeg var på din alder, for eksempel…
…kunne jeg forlade kroen med fem eller seks fyre.
Kunne jeg ikke vælge, så tog jeg dem alle.
-Og nu tænker du ofte på det? -Ja, det gør jeg.
Og hvad sker der så indeni dig?
-Hvad mener du? -Tja…
Fremkalder minderne en følelse af
angst, skyld…
Hvad? Er du idiot?
-Undskyld? -Forstår du det ikke?
-Nej. -Jeg savner det, du ved?
Spørgsmålet var: "Savner du noget?"
-Ja, jo. -Ja.
Jeg kunne få, hvem jeg ville.
Jeg pegede bare, og vi tog hjem og hyggede os.
-Jeg mener… -Ved du, hvad jeg virkelig fortryder?
-Nej. -At jeg blev gift.
Jeg mener, herregud,
hvor dum kan man være?
Så var alt det sjove forbi.
Ja.
Nå…
Desværre har vi ikke mere tid.
Vil du booke et nyt møde?
Hanna, ikke?
-Ja. -Må jeg give dig et råd?
Bliv aldrig gift.
Så er livet forbi.
Surprise!
-Hvad laver I? -Bortfører dig.
-Nej, jeg har en klient! -Det er min moster.
Held og lykke, Hanna.
Glem ikke at sige ja.
KÆRLIGHEDEN FÅREVER
For Hanna.
-Undskyld, må jeg få mere vin? -Ja, rød?
Pinot noir.
En pinot noir til bord 12.
HAN BRINGER GOTLAND TIL STOCKHOLM
Skål.
-Skål! -Skål!
-De har kidnappet mig! -Jeg vidste, der var noget galt.
Jeg kommer nok sent hjem.
-Jeg håber, de er søde ved dig. -Ja, ja.
Kys. Elsker dig.
Elsker dig! Kys, kys…
-De holder polterabend for Hanna. -Jaså?
-Havde hun ikke forbudt det? -Åbenbart ikke.
Var Linda der?
Det går jeg ud fra.
Fedt.
Og hun kommer til brylluppet?
-Hun er Hannas bedste ven, så… -Ja, selvfølgelig.
-Det må du forstå, Marco. -Ja! Selvfølgelig. Jeg spurgte bare.
-Det gik godt, ser jeg. -Nå, der er du.
Ja, det gik godt.
Vi kørte en tur, og jeg sagde, at jeg havde fået et højere bud.
-Så skrev han under. -Det sædvanlige trick.
-Tillykke. -Tak, skat.
Hvad skulle jeg gøre uden din støtte?
Hvad synes du?
Om hvad?
Om kjolen.
Nå ja, den er fin.
Den klæder dig. Fine farver. Du ser yngre og slankere ud.
Det er til brylluppet.
For helvede. Det havde jeg glemt.
Stop, Martin.
-Hvornår sejler den skide båd? -På fredag, for 117. gang.
-Hele fredagen? Er det åben båd? -Ja, præcis.
-Jeg tjekker billetterne. -Nej, hul i det.
Jeg har alligevel møder hele fredagen.
Og jeg har solarietid om fredagen. Vi tager afsted på lørdag.
Men det er samme dag som brylluppet.
Vi lovede at komme en dag tidligere for at møde hans forældre.
Nogle gange går livet ikke som planlagt.
Jeg forstår ikke, hvorfor fanden de skal giftes.
Fordi de elsker hinanden.
-Tror du det? -Ja, det gør jeg.
De kender ikke hinanden. Det føles som et drukbryllup i Vegas.
De har været sammen i et år.
Ødelæg det ikke, Martin. Tænk på Hanna.
Det er det, jeg gør.
Ja.
Når ens dreng skal giftes, skal det være noget særligt.
Ja, men det er vigtigt, at det bliver som Hanna har planlagt.
-Og som jeg også har planlagt. -Ja.
-Er mor der? -Ja.
Majgun! Samuel er i telefonen!
-Ja? -Hej, mor.
Har du modtaget min e-mail om brylluppet?
E-mailen? Ja, den har jeg læst.
For det er meget vigtigt.
Alt er under kontrol her.
Det bliver perfekt.
Du kan stole på os, Samuel!
-Ja. -Okay.
Kram. Vi ses snart.
Kram.
Jeg har fundet den perfekte kjole.
Jeg elsker den!
Næsten lige så højt som Samuel.
-Det havde været rart at være der. -Ja, men vi vil have det lidt intimt.
Det bliver mig, Samuel og de nærmeste.
Hvor fint.
Men jeg lover at tage billeder.
Skal du med?
Til brylluppet?
Ja… Eller?
Linda er nærmest familie. Vi har kendt hinanden siden første klasse…
-Så der er en tidsgrænse? -Nej, det er der ikke.
Men det skal være et lille bryllup.
Kan vi få flere shots?
Så gerne.
-Skål. -Dagens højdepunkt.
Oh yeah.
Jeg har tænkt på noget.
Hvordan fanden vil du håndtere at have Hannas far som svigerfar?
Ja, jeg forstår.
I starten kan han virke lidt besværlig.
Men når du lærer ham at kende, er han endnu værre.
Hvordan er han sammen med dine forældre?
Vi får se.
-Har de aldrig mødtes? -Nej.
Held og lykke. De vil elske hinanden.
-Vi ses i morgen. -Ja.
Hanna?
-Hun sover. -Nå da.
Hun fik lidt for meget.
-Jeg forstår. -Ja.
-Så I hyggede jer? -Ja.
Jeg ville ikke efterlade din kommende hustru.
-Tak. -Det var så lidt.
Du…
Du ved, Marco kommer til brylluppet, ikke?
Det er helt fint. Tak, fordi jeg måtte tage Jacob med.
-Jacob? -Min nye kæreste.
-Farvel! -Farvel.
Fuck!
Hanna?
Mor ringede. De kommer ikke.
Til brylluppet?
Jo, men ikke i morgen, som vi aftalte.
Okay. Men det er lige meget.
Jo. Det stiller mig i et dårligt lys.
Nej. Skat, det er okay. Mine forældre er ligeglade.
De har nok også ting at ordne. Her!
Vent. Jeg tager noget vand først.
Hvad så?
Jeg burde have nægtet at holde polterabend ligesom dig.
Jeg tror, de hader mig.
Hvorfor?
-De fandt ud af, at Linda er inviteret. -Nej da.
-Er jeg irriterende? -Ja. Men jeg elsker dig stadig.
-Jeg fortjener dig ikke. -Jo. Det er mig, der er heldig.
Jeg har ikke tid til det her. Jeg skal hente kjolen og har ikke pakket.
Jeg må ringe til din mor, så hun ved, hvad vores plan er, fordi…
Skat. Det gjorde jeg i går.
-Alt er under kontrol. -Alt?
Ja, det tror jeg.
Det ved jeg.
Okay. Godt.
Så tager jeg et bad.
Lad os komme videre. Hvad sker der med Bergsgatan 7?
Vi har fået rigtig god respons på annoncen.
Skat, hvordan går det med Bergsgatan?
Kun fire personer har meldt sig til fremvisningen indtil videre.
I husker også, at Jacob og jeg har fri i weekenden, ikke?
-Hvad? -Ja.
Vi skal til bryllup på Gotland. Det har jeg sagt.
Nå ja.
Fantastisk!
Det er en konkurrents datter, der skal giftes.
Okay.
Martin Kjellners datter.
Morder-Martin?
Ja, præcis.
Linda og datteren, Hanna, er barndomsvenner.
Hun skal giftes.
Vi må bare klare os uden Linda i et par dage.
Og I skal også klare jer uden mig.
Det er nok intet problem.
Det sagde jeg også,
men så begyndte han at spille kostbar.
Jeg sagde til ham: "Du sidder i lort til halsen, og du ved det."
Godt.
Ja.
-Vi overtager til august. -Martin? Vil du lægge på?
-Godt. -Men… Vent lidt.
Hvis han havde fokuseret mere…
Lægger du på?
…i stedet for at pynte på…
Martin!
Undskyld.
Douglas, vent. En hysterisk person kom ind og begyndte at råbe. Hvad?
Der er ingen flybilletter tilbage eller bilpladser på færgen.
-Lej en bil i Visby. Hvor svært er det? -Ja, men jeg…
Lej en Tesla eller BMW eller et eller andet skrammel.
-Jeg kan ringe tilbage. -Det var ikke vigtigt.
Klart, der er fyldt, når jeg skal gå tidligt.
Jeg tager mig af det.
Jeg fik den sidste flybillet til Gotland.
-Virkelig? Tillykke. -Tak.
Bare Linda ikke fik samme idé.
-Hvad hvis vi ender ved siden af hinanden? -Du…
Linda har sin nye kæreste med.
Der er en mappe på bagsædet.
Kan du tage den?
Det er en liste over, hvad vi skal nå i dag.
Det bliver anderledes, nu mor og far ikke kommer.
Og vi skal gå over dagen med dine forældre.
Du…
Det lyder måske fjollet, men må jeg køre?
Hvorfor?
Hvis min bror er der, mobber han mig.
-Hvordan? -"Så det er kæresten, der bestemmer?"
-Seriøst? -Ja, seriøst.
I så fald bør vi hjælpe ham med at udvikle sig.
-Hvordan? -Jeg kører.
Og du siger til ham, at du har det fint med det.
Lad os gøre det.
Det må være Samuel!
-Fuck, Kristian er her. -Stå op for det, du tror på.
Hvad fanden? Hun kører.
Nå. Endelig er I her.
-Hej! -Hej!
-Hej. -Gik turen godt?
Velkommen, lillebror.
-Hej. -Hej, Leif.
Jeg har tænkt på noget.
Jeg ved, hvad du vil sige. Ja, Hanna kørte.
Og ved du hvad? Det er fint med mig. Jeg kan endda lide det.
Hvad?
Forholdet mellem mænd og kvinder har ændret sig.
Hvad fanden snakker du om?
Vi kunne ikke holde polterabend for dig, fordi du ikke var her.
Det er fint, jeg vil ikke…
-Så vi kidnapper dig nu! -Nej!
-Ja! -Hvad laver de?
-Hjælp! -Hvad laver de?
-Hjælp! -Samuel!
-Hvad sker der? -En polterabend.
-Han vil ikke have en! -Det bestemmer du ikke selv.
Kom nu!
Hvad siger I så?
Slå jer løs, gutter!
Men vi har et skema for i dag…
Det skal nok gå. Jeg tager mig af dig nu.
-Gør du? -Ja.
Hvornår kommer dine forældre?
-Sagde Samuel ikke det? -Nej.
De er forhindret.
-Leifen. -Ja?
De kommer ikke!
-Forældrene? -Nej. De er forhindret.
Nej da!
Men de kommer i morgen.
Vi får ikke lært hinanden at kende.
Vi bliver som fremmede.
Det er triste nyheder.
-Ja. -Ja.
Men lad os ikke drukne os i sorg.
-Nej. -Kom.
Lad mig vise dig, hvad jeg havde i tankerne.
Leifen, bærer du deres ting til gæstehuset?
Ja.
Men hvordan skal vi… Hvordan genkender vi dem?
Det gjorde mig næsten trist.
-Ja, selvfølgelig. -Ja.
Men… Jeg tænkte, vi skulle spise her i morgen.
-Det er smukt. -Ja.
Hvis jeg forstår det rigtigt,
vil I giftes i skumringen.
-Stemmer det? -Ja.
I så fald bør vi spise først.
-Så folk ikke skal sulte. -Folk?
Er det ikke bedst at få formaliteterne af vejen?
Så ceremonien bliver aftenens højdepunkt.
Jeg sendte en e-mail…
-Ja, ja. -Ja, ja.
Nu synes jeg, du skal se, hvor I skal bo.
Ja.
Ja, nej…
-Hvor er her skønt. -Tak.
Hanna, jeg vil vise dig noget.
Ja?
Den er.
Jeg bar den, da Leif og jeg blev gift.
Du har været så fin.
Og jeg har fået den tilpasset.
Så den passer dig.
Ja, altså…
Den er så smuk.
Men jeg har min egen med, så…
Alle kvinderne i min familie har haft den på til deres bryllup,
i tre generationer.
Det er lang tid. Det…
Selvfølgelig…
Selv traditioner må ophøre.
-Majgun? -Ja?
Lad os ikke gøre det til et problem. Lad os prøve den.
Så bliver du en ægte Svensson, Hanna.
-Tak. Men jeg beholder Kjellner. -Hvorfor det?
Så behøver jeg ikke ændre navnet på mit kørekort eller pas.
-Eller på Instagram. -Ja, Instagram.
Ja.
Ja, tiderne har ændret sig.
Stop her. Det er fint.
-Kom nu. -Sådan!
-Av! -Kom nu.
-Og et lille hop. -Hvad?
Hop!
-Slip mig! -Vi tager ham…
-Nej! -Nej!
-Kom nu! -Ja.
Sådan. Vi skal lege "Tættest på gommen".
-Hvad laver I? -Slap af, det er tradition.
Vi gjorde det, da Joel blev gift. Det var sjovt.
Nej, men nu bliver det sjovt.
-Nej! -Se her.
Det kan kun blive godt.
Nej!
-Godt. -Det kunne være vinden.
Jeg er en mester til det.
Hvad fanden? I er helt skøre!
-Undskyld! -Hævn dig ikke på Samuel, Joel.
-Han var ikke engang til din polterabend. -Hvad er det her?
-Det var dumt. -Ja, undskyld.
Lad os tage en øl og glemme det.
Hvad fanden? Må jeg ikke kaste?
Nej.
…Send en sms, så ringer jeg tilbage.
Hej, det er Samuel Svensson. Send en sms, så ringer…
Du? Hvordan kom du på at blive gift?
Efter så kort tid?
Fordi jeg elsker Hanna.
Ja, det er en grund, men…
I behøver ikke at blive gift, fordi I er forelskede.
Det er ikke kun forelskelse.
Det, jeg har med Hanna, er større.
Meget større.
Der er kun én ting, der er træls.
Hendes far hader mig.
-Hvorfor? -Ingen anelse.
Han er altid så nedladende.
Uanset hvad jeg gør, er jeg ikke god nok til Martin.
Er det ikke nok at være kendiskok?
Åbenbart ikke.
Men, når vi er gift,
må han acceptere mig.
-Var det derfor, du friede? -Nej.
Nej.
Men det var rart at se, hvor vred han blev,
da vi sagde, at vi skulle giftes, og han ikke kunne stoppe det.
-Du kunne have dræbt ham i stedet. -Det gør vi ikke på fastlandet.
Nej, I kan lide at komplicere tingene.
-Var det sjovt? -Nej. De er skøre.
Du er heldig, du forlod øen i tide.
Hvad?
Heldigt, du forlod øen i tide.
-Ja. -Ja.
Hør, far. Kan du nedtone det gotlandske bare lidt under brylluppet?
-Sådan taler jeg. -Nej, du er fra Gøteborg.
Jeg er gotlænder.
Nej, det er du ikke. Hvorfor du bliver ved med det der?
De har ingen respekt for folk fra Gøteborg her.
-Jeg er gotlænder. -Du taler gøteborgsk nu!
Hvad fanden… Jeg gled bare ind i det.
Det sker, når jeg bliver vred.
-Ja. -Hvor er Hanna?
I det store gæstehus.
-Det store gæstehus. -Ja, jeg forstår.
Jeg er sgu gotlænder.
Selvfølgelig, far.
Din lille…
Nej, ikke igen! Nej!
Jeg prøvede at stoppe dem, men Kristian er skør.
Hej.
Er der sket noget?
Ja. Din mor vil have, at jeg skal giftes i den der.
Okay. Og det vil du ikke?
Jo. Jeg er bare så glad.
Jaså.
-Selvfølgelig vil jeg ikke det, Samuel! -Okay.
Der er så mange traditioner her på øen.
Jeg nægter! Du må ordne det her.
Siger jeg noget, bryder din mor sammen og hader mig!
Jeg prøver at tale med hende.
Men det er svært, hun er…
Jeg ordner det.
Du…
Det er vores dag,
vores bryllup.
Ja.
Nå.
-Hvad er det? -Vi skal ud til de andre.
-Hvorfor? -Når klokken ringer, skal man komme.
Jan-Inge, der skal vie os, kommer i dag.
Det er nok det.
Gå bare først. Jeg skal skifte og friske mig op.
Okay.
-Er der sket noget? -Jan-Inge.
Han faldt ned fra taget og brækkede benet.
-Hvad? Nu? -Ja.
-I dag? -Ja.
Hvilket tag? På stuehuset?
-Nej, han ville lægge nyt tag på laden. -Den nye, den lille eller lorteladen?
-Var det ikke bryghuset? -Det var vist den gamle lade.
Ja, det var den gamle lade.
-Betyder det noget? -Hvad?
-Hvorfor er det vigtigt hvilket tag? -Så man ved, hvor højt det var.
Jeg vil bare vide, hvem fanden vier os i morgen.
Ja…
Nå?
-Hej! -Herregud.
-Du skræmte mig. -Hvad laver du?
Jeg skifter tøj.
Hvem er du?
Linus!
-Linus! -Han er her!
Linus, du må ikke være her. Gå hen til far.
Undskyld, han sneg sig.
Nej, det er okay.
Vi har ikke mødt hinanden.
-Jessie. Gift med Kristian. -Ja.
Selvfølgelig. Hanna.
Undskyld, der er sket så meget, og jeg er lidt nervøs.
Tro mig, jeg forstår.
Har hun prøvet at tvinge dig i den der?
Ja. Hun tvang mig ikke, men…
Undskyld. Du kan måske lide den?
Den er smuk, men ikke på mig. Ikke til mit bryllup.
Vores bryllupsbillede ligner en reklame for Skansen.
-Vi prøver at slippe af med den. -Held og lykke med det.
Tak.
Har du hørt om Jan-Inge?
Hvad?
-Har du hørt det? -Ja, Jessie sagde det.
Far ringer og forsøger at finde en anden.
Ja, jeg forstår.
Samuel, kan vi gå ind og tale sammen?
-Ja. -Kom.
-Samuel? -Ja?
-Skal vi ikke ringe til præsten? -Nej.
En borgerlig vielse er vigtig for Hanna.
Og ret vigtig for mig.
Ja, ja.
-Hvad laver du? -Vi aflyser det. Vi glemmer det.
Jeg tog den med til en nødsituation, som nu. Kan du tage glassene?
Skat.
Det skal nok gå. Det bliver, som vi vil have det.
Hvordan det?
Det bliver perfekt. Det lover jeg.
Ja, kom ind.
Det er ordnet.
-Har du fundet nogen? -Ja.
-Er det en præst? -Nej, det er Bertil Fred.
Han er også i kommunalbestyrelsen.
-Virkelig? -Ja.
Jeg tror, han er medlem af Centerpartiet eller noget.
Så I behøver ikke bekymre jer.
Tak!
Drikker I nu?
Nej, bestemt ikke.
Jeg spurgte lige Samuel, hvorfor han har den med.
Ja. Nej, jeg…
Jeg tog den med i nødstilfælde.
Men nu er det ovre.
I burde hvile jer lidt.
I morgen er en stor dag.
Har du stadig lyst?
Nej.
-Hej. -Hej.
I dag er vores dag.
Ingen vej tilbage.
-Hvad? -Ja.
Det lød ikke rart.
Det var for sjov.
-Var det? -Ja.
Men Samuel… Jeg mente ikke… Det var en joke.
Faldt du for det?
Ja, faktisk.
-Må jeg åbne den? -Det må du.
Hold nu op…
Det er guld, ægte guld.
Du kan sælge den, når du bliver enke.
Godt. Du har tænkt på alt.
Skal jeg?
Sådan…
-Jeg har den. -Ja.
Nej… Vent.
Sådan!
Hvor er den smuk.
Tak, min skat.
Jeg lagde den i tasken, men ved ikke, om jeg har taget den med.
Hvad sker der?
Wow!
Godmorgen!
Kom, jeg skal vise jer noget.
Hvad siger I så?
"Får-ever"!
-Var det ikke en overraskelse? -Jo. Det…
Jeg synes, vi har gjort det klart, at vi…
-Vi vil have et lille bryllup. -Vi syntes, det var så trist.
-Vi var virkelig kede af det. -Ja.
Da vi indså, hvor få venner I har.
-Men… -Hvad?
-Mor og jeg besluttede at gå stort. -Ja.
"Intet lille lortebryllup," som Leifen sagde.
Men sagen er, at vi…
Vi vil have et…
Hvad er det?
Det er fars lille overraskelse.
En bar på hjul.
Åh, gud.
-Sikke en fest, det bliver. -Ja.
Sig til, når du har brug for min hjælp.
-Med hvad? -Med at få dragten på.
Ja, omkring det.
Det…
Mor, vi tænkte, at…
Ja?
At jeg kan hjælpe hende.
Det kan gommen da ikke!
-Nej. -Men jeg vil ikke.
Jeg vil ikke være til besvær.
Du har så meget at lave, så…
Det er et kærlighedsarbejde. Det er der altid tid til.
Ja.
Linda!
-Hej! -Hej!
Jeg troede, I allerede var der.
Martin havde møder, at han ikke kunne flytte.
-Du ved. -Ja, det ved jeg.
-Mm. -Ja.
-Har du bil? -Vi tager bussen.
-Vi? -Mig og min nye kæreste.
Hvad med Marco? Kommer han ikke?
Jo, det tror jeg.
Ja…
Vil I have et lift? Vi har lejet en bil.
Ja, hvis der er plads?
Ja. Naturligvis.
-Vi ses i havnen. -Ja.
-Farvel. -Farvel.
Passagerer, der skal se til dyr på bildækket,
skal mødes i informationen på dæk syv nu.
Passengers with pets on car deck…
-Hvad fanden? Drikker du nu? -Ja, kaffe og avec.
Man skal vel have lidt sjov i livet?
-Du skal køre. Jeg har lejet en bil. -Bare én af os kan køre.
Det må være dig. Eller lejede du en bil med dobbeltstyring?
Skål.
Nå, Linda og hendes kæreste kører med os.
Jeg mødte hende i køen.
-Marco. -Hun har mødt en ny.
-En ny? -Javist.
Linda er klog. Måske kan hun inspirere Hanna til at gøre det samme.
Martin, stop nu.
Stop med det.
Godnat.
-Der er I jo! -Her er vi.
-Helene. -Hvem har vi her?
-Hyggeligt. -Jacob.
Lille Linda. Hej.
Hvem har du nu med?
Det er Jacob.
Hej, det er en fornøjelse at møde en sand legende.
-Tak. -Legende?
Det er Martin Kjellner for os i mæglerbranchen.
-Jaså! -Hvor arbejder du?
-Samme sted som Linda, Sjögren & Hallman. -Nå, for helvede.
Hvordan er Johan Sjögren som chef?
Han er fin. Jeg kan lide ham og sådan.
Du kan være ærlig. Han er uduelig.
Ja, han kan virkelig være en lort.
Det er lidt hårdt. Jeg laver bare sjov.
Okay.
Lad os gå til biludlejningsfirmaet. Det er vist derovre.
-Faldt du for den? -Ja…
Hvad er han på, amfetamin?
Hvad fanden? Er han vågen?
-Hallo? -Jeg skal lige være færdig.
-Det er svært at gøre to ting på én gang. -Ja, det forstår jeg.
-Vi har booket… -Kjellner?
Ja, præcis.
-Bil? -Medmindre du har en vandcykel.
Udlejningsbil ja…
Jeg har en Toyota 86'er.
Ubegrænset kilometertal. Afhentet tom, returneret tom.
Den er parkeret udenfor.
Hvilket sprog taler han?
Så der er ingen benzin i tanken?
Meget lidt.
-Men kan den nå til en tankstation? -Hvis du er heldig.
Det er altid et lotteri.
-Vil du se mit kørekort? -Nej, du kører på eget ansvar.
Okay, jeg forstår.
Sådan.
-Værsgo. -Tak.
Ja, en ting til.
Den kan være lidt tvær.
Så kommer det ikke som en overraskelse.
-Godt, tak for det. -Ja.
Bilen er lidt besværlig. Den bliver…
MXB 008.
Der!
Ja, der. Tak.
For fanden, Helene.
Jeg gav dig en enkel opgave, og dette er resultatet.
Der var én bil på hele øen. Jeg ringede til Hertz, Avis…
Du sagde: "Lej en Tesla, BMW eller et eller andet skrammel."
Det blev et eller andet skrammel.
Læg tingene i bilen, så vi kan køre.
Vi må stoppe efter benzin.
Læg den i bilen.
Vi kom i det mindste op ad bakken!
Bilen er lidt skræmmende.
-Det er, som om bremserne ikke reagerer. -Så sæt farten ned.
Men… Hvad fanden?
Hun ligner en prinsesse.
Ja, nej…
Okay, hvordan skal vi ordne det her?
Altså…
-Det ved jeg ikke. -Du er sådan et skvat.
-Jeg prøver at få det bedste ud af det. -Et skvat.
Skal vi gøre så stort et nummer ud af det?
Okay, det blev ikke præcis som planlagt.
Men…
-Kan vi prøve at nyde dagen alligevel? -Ja.
-Du har ret. -Ja?
Lad os gøre det. Ja.
Så må jeg sikre mig, mit næste bryllup bliver, som jeg ønsker.
Hvad skal vi nu? Ofre en ko for godt vejr?
-Nej, et lam. -Hvad?
-Ingen anelse. -Hvorfor står vi her?
Når klokken ringer, skal vi komme. Det er tradition.
-Der er I. -Hvad sker der?
Vi tænkte, fordi I skal giftes så sent,
vender vi om på alt og gør det først.
-Hvad? -Fremvisning af bruden.
Det er tradition. Har du ikke sagt det, Samuel?
Det har vi ikke planlagt.
-Hvad er det? -Du skal vise dig frem.
For hvem?
Folk i omegnen.
Der kan komme mange. Vi satte en annonce i avisen.
Mine forældre og venner er her ikke…
Måske kan vi vente med fremvisningen til de kommer.
Jeg skal bare… Undskyld…
-Hej. -Hvor er du? Jeg har brug for dig.
-Er alt okay? -Nej, det går helt skævt.
Jeg har brug for dig.
Vi er der næsten. Dine forældre gav os et lift.
Sømmet i bund, ellers går I glip af fremvisningen.
Hanna bad mig om at skynde på jer.
Der er en fremvisning.
Fremvisning?
Hanna?
Ja, jeg er her!
Nå, der.
De vil have, du kommer nu. Slap af, det er snart overstået.
Jeg ser jo godt ud.
Ja.
Er du overrasket?
Ikke så godt som dig.
De venter på dig.
Her kommer bruden!
Og her kommer gommen!
Nu vil Majgun og jeg
synge en sang,
som vi selv har skrevet.
Ja. Den hedder "Kærlighed fårever".
I en tid, hvor vi er adskilt I stort og i småt
Lyder kærlighed fårever Nu altså meget godt
Man kan jo næsten sige Det er et godt koncept
Gammelt, gennemprøvet Det lyder lidt ormædt
Men kærlighed fårever Det er ganske let
Bare elske Og danse
Og le og være fri
Tal sandt om nødvendigt
Brok og skænderi
Men hvis det undervejs
Ender i gråd
Husk på, at "undskyld" bør være først
I jeres ordforråd
-Er de allerede begyndt? -Er der nogen, der synger?
For fanden. Vend om og kør hjem.
Bremserne virker ikke!
De virker ikke!
Men hvis det undervejs
Ender i gråd…
-Stands bilen. Hvad fanden? -Stop!
Nej!
Helene…
Her holder vi godt.
Er nogen kommet til skade?
Nej, jeg er okay.
Hej. Undskyld, vi…
Bremserne virkede ikke, fordi… Det er en lejebil.
-Mor, hej. -Hej, søde!
Jeg er Hannas mor, Helene.
-Samuels far, Leif. -Hej.
Life? Er du englænder?
-Hej! -Linda!
Leif! Stop så!
-Og jeg er Samuels mor. -Hyggeligt.
-Maj. -Majgun.
-Ja.
-Hej, far. -Hej! Hej.
-Du ser fin ud. -Tak.
Det er en kostumefest. Det stod ikke i invitationen.
Du er også klædt ud. Fint.
Velkommen. Skønt, at I er her.
Ja, ja.
Så her voksede du op eller forsøgte at vokse op.
Det forklarer alt.
Jo, nej, ja…
I er sikkert sultne.
Vil I have lidt mad?
-Ja. -Helt sikkert.
Så værsgo.
Jessie, hjælper du mig?
-Hej. Samuel. -Hej. Jacob.
For helvede.
Det er det, der sker, når du lader kvinder køre.
-Hvordan har du det? -Lidt bedre nu.
Men jeg overvejede at aflyse det, blæse på det hele.
-Skal du have den på? -Nej, det skal jeg ikke.
-Men den er fin. -Vil du giftes i en folkedragt?
Nå?
Et lille, intimt bryllup?
Du må ikke tage billeder.
Hvis de andre ser det, tilgiver de mig aldrig.
Nej.
-Er alt okay, skat? -Nej, men måske bliver det det.
Er der noget galt?
Ja, men den er
nu meget fin.
Synes du?
Skat, det vigtigste er, at I elsker hinanden.
Det er det, der tæller.
Gid min mor havde fortalt mig det, før jeg blev gift.
Gå til bords!
Sid, hvor I vil!
Der er ingen bordplan her!
Her.
Den er til dig.
-Det er så smukt. -Mor?
Tror du ikke, at vi skal sidde derovre?
Ved hovedbordet med Hanna og Samuel?
Nej, jeg sidder fint her.
Så kan jeg jo sætte mig her ved dig.
Gør det. Sol dig lidt i glansen.
Ja.
Marco!
Allesammen, det er Marco.
Han er min bedste ven og partner.
Ja.
-Hvor skal vi placere dig? -Tja.
Der er en ledig plads
ved siden af denne søde unge dame her.
Jeg ved ikke, om…
-Jo, det er perfekt. -Tak.
-Hej. -Hej.
Du ved, det er hendes eks, ikke?
Ja, jeg ved det. Han er en rigtig taber.
En af mange.
-Hej. -Hej.
Martin, vil du ikke sige noget?
-Hvad? -Vi er gæster her.
-Det er din datters bryllup. -Hun er også din datter.
Men det er tradition, at faren holder velkomsttalen.
-Brudens far. -Har du hørt det?
At faren skulle at holde den første tale?
Nej, det har jeg aldrig hørt.
Hej, allesammen.
Jeg hedder Helene,
og jeg er ikke kun den, som ødelagde denne smukke bue,
jeg er også Hannas mor.
Og som mor er det her måske den største dag i ens liv.
Bortset fra den dag, du blev født, for det vil altid være den bedste.
Da du var lille, Hanna, sagde du til mig:
"Mor, jeg gifter mig aldrig!"
Nej, fordi du ville bo med en hest.
Men de planer ændrede sig, gudskelov,
da du mødte Samuel.
Jeg har aldrig set dig så glad.
Og I to er… Jeg mener, se på dem.
De er perfekte sammen.
Og at I tør tage dette store skridt,
så tidligt i jeres relativt kort forhold, synes jeg føles rigtigt.
Hanna, jeg elsker dig.
Og du skal vide, at vi er så stolte af dig.
Og Samuel, der er ingen,
jeg hellere vil se ved Hannas side i livet.
Måske må jeg også sige et par ord. Hvis det er okay.
Normalt spiser man
og holder taler efter selve vielsen.
Men der er nok sære traditioner her på øen,
som tvinger jer til at gøre det modsat.
Jeg hedder Martin Kjellner.
Tak.
Hanna, jeg elsker dig.
Der er ingen, jeg ønsker så meget lykke og fremgang som dig.
Du er den, som betyder mest for mig.
Og det var det.
Og jeg vil bare sige,
at jeg er enig med Martin
i at ønske jer lykke og fremgang i livet.
Og en stor tak til Majgun og Leif for at gøre det muligt.
Det er så smukt arrangeret.
Og undskyld igen for skaden.
Lad os skåle for brudeparret.
Skål og tillykke!
-Ja. -Skål!
-Skål!
Ja…
Kære venner,
snart kommer Bertil
for at vie det unge par.
Men…
Dag, nu vil jeg bede dig om at synge en ægte
gotlandsk drikkevise.
Ja.
Godt!
Jeg foreslår "Tak for skænken".
-De fleste af jer kender den, ikke? -Jo.
Tak for skænken, som vi fik
Som vi fik Som vi fik
Og på maven sætter skik…
-Var det Linda? -Ja.
-Ja. Og du er Hannas ven? -Ja. Det har vi været siden folkeskolen.
Det er dejligt.
-Så kender I hinanden godt. -Ja.
-Hygger du dig? -Ja, rigtig meget.
En flot ung mand, jeg satte ved siden af dig, ikke?
-Jo. -Gad vide, om han er single.
Det kan han fortsætte med at være.
Vi var sammen,
men det svin var mig utro
med en eventkoordinator, så…
Var det et af de der konferenceknald?
Præcis.
-Du ser godt ud. -Tak.
-Hej. -Hej.
-Må jeg tale med Samuel? -Ja, selvfølgelig.
-Vi ses senere. -Ja.
-Ja? -Hvad gør vi?
-Med? -Det her.
Måske kan jeg…
Måske kan jeg tale med mor…
-Om det og sige… -Har du ingen plan?
Mums.
-Hej, Linus. -Hej.
Er isen god?
Mere is!
Ved du hvad? Jeg giver dig et kram.
Nej, stop!
Nej!
Samuel, der er pletter på Gotlandsdragten!
Hvad er der sket?
-Det er chokolade. -Kan du ikke redde den?
-Måske ses det ikke. -Du kan ikke blive gift i beskidt tøj.
Nej.
Hvad gør vi så?
Har du ikke din egen med?
Jo, men…
Den er ikke lige så smuk.
Beklager, Hanna.
-Det skulle jeg have gjort. -Hvad?
Med folkedragten. Smart.
Sig tak til Linus fra mig.
Hanna.
Jeg er glad, for at du bliver min svigerinde.
Også mig.
-Må jeg spørge om noget? -Ja.
Synes du, Samuel er blødsøden?
-Et skvat? -Hvad?
Nej. Hvorfor det?
Fordi vi har planlagt brylluppet,
og de har overtaget totalt.
-Og Samuel siger intet. -Han er bange for Majgun.
Det er Kristian også.
Ingen vover at trodse hende.
Det er Majgun, der bestemmer.
Nå, Hanna.
Dit lille uheld med folkedragten
fik mig til at tænke på noget.
Det her.
Min mormor bar det,
da hun blev gift, og…
Det ville betyde meget for mig, hvis du bærer det i aften.
Som et plaster på såret for det med folkedragten.
Tak.
Du bliver så fin.
Ja.
-Ikke? -Jo.
-Ja. -Ja.
Ender det aldrig?
Hvad fanden? Ingen folkedragt?
Nej, det ændrede Hanna på.
Sikke en skam.
-Har I talt med hinanden? -Nej.
-Hvordan føles det? -Som om det er min skyld. Jeg er en idiot.
Det er godt. Det er en start.
-På hvad? -Dit nye liv.
-Jeg vil hellere have min gamle tilbage. -Så må du kæmpe for det.
Hvad mener du? Det er for sent. Hun er sammen med mæglersnuden.
Har du talt med ham? Han er ikke den skarpeste kniv i skuffen.
-Du er så smuk. -Din mor har givet mig det her.
-Hvad er det? -Et arvestykke.
Din mors mormor bar det til sit bryllup.
Det har ligget i en kasse siden 1800-tallet.
-Eller sådan lugter det. -Men det… Jeg…
Her kommer jeg!
Bertil!
Hvor er brudeparret?
Tænk, at du har fået dig sådan en lækkerbisken.
I spiller ikke i samme division, så at sige.
Er du i Centerpartiet?
Nej, for fanden!
Nej, jeg har forladt dem.
Jaså?
Nej, du…
Jeg er i SD nu.
De er mere livlige, så at sige.
De har bedre fester.
Tro ikke, at du får hende,
bare fordi du er kendt. Hun er for smuk til dig.
Skiftede du parti?
Yes!
Nej! Åh!
Hanna?
Åbn, vi må tale sammen.
-Hun vil være alene. -Men…
Hun kommer snart.
Kør forsigtigt. Han er i kommunalbestyrelsen.
Ja, det ved vi.
Nå, Life.
-Kan vi så tage hjem nu? -Hvad?
-Det er forhåbentlig aflyst nu. -Det kan du tro, at det ikke er.
Skal svineavleren løse det? Hvor betryggende.
Rolig, Leifen.
Skål.
Lars?
Undskyld.
Jeg ville ikke skræmme dig.
-Hvad vil du? -Jo…
Jeg tænkte…
Jeg vil bede dig om en lille tjeneste.
Hvilken tjeneste?
Samuel, min yngste, skal giftes.
Ja. Borgerligt, ikke?
Nej, sådan er det ikke.
De vil gerne have en præst.
Hvornår kom de på det?
Det har de altid villet,
men jeg misforstod det.
Ønskede du en borgerlig vielse?
Ja! No…
Jeg er traditionel troende.
Jeg er ikke tro til punkt og prikke,
men jeg er meget, meget kristen.
Jeg husker ikke at have set dig i kirken.
Jeg sidder altid bagerst.
Lidt ude af syne.
Her.
Alle papirerne, så du kan se, at alt er i orden.
Kjellner?
Ja.
Jeg kommer. Jeg skal bare lige skifte.
Gud velsigne dig, Lars!
Halleluja!
Okay,
så tingene gik ikke præcis som planlagt i dag.
-Der skete andre ting. -Ja, det gjorde der.
Men Hanna, du kan ikke kontrollere alt i livet.
Gør du det, bliver du skør.
-Du lyder som Samuel. -Måske.
Måske siger vi det samme, fordi vi elsker dig.
Du.
Tag det, som det kommer.
DYNGRAUK FÅREØL - GIFT
-Har du punch? -Hvad fanden snakker du om?
-Fint, jeg tager en Dyngrauk. -Sikke en succes.
Hvornår kommer den næste giftefoged?
Er der et sted, vi kan tale privat?
Ja, okay.
Er det, hvad du har at byde på?
Hvor er vi? I stuen?
Hvad vil du?
Som du nok kan forstå,
kender jeg min datter ret godt.
Jeg kan se, når hun er glad, og det er hun ikke i dag.
Hvad siger du? Skal vi afblæse det, før det er for sent?
-Ved du, hvad jeg synes om dig? -Nej, og jeg er ligeglad.
Vi er her ikke for at tale om mig.
Der skete noget underligt for lidt siden.
-Ja? -Jeg overhørte din bror.
Han skændtes med nogle andre bonderøve.
Og det lød, som om du havde sagt,
at du friede til Hanna bare for at trodse mig.
Det passer ikke.
Efter din reaktion at dømme tror jeg, det er.
Har du fortalt Hanna det?
Nej, formentlig ikke.
Det synes jeg, du burde.
Hun vil nok finde det utroligt romantisk.
Men du tør måske ikke?
Måske vil du have hjælp? Jeg kan hjælpe dig.
Hvad siger du?
Hvad fanden er det?
Ja…
-Hej. Velkommen. -Mange tak. Tak.
Godt klaret.
-Ja. -Ja.
-Hej. Samuel. -Lars.
Godt, du kunne komme.
Selvfølgelig kommer jeg,
når menighedens mest hengivne kirkegænger kalder.
Det er brudens forældre.
-Martin Kjellner. -Lars.
Hej, Helene.
Hej.
Det er længe siden.
Hvad fanden er det?
Kender I hinanden?
Ja, i et andet liv.
Hvor hyggeligt.
Måske behøver vi ikke forhaste vielsen, eller hvad du kalder det?
Måske må vi byde dig et glas vin eller øl?
Vin, tak.
-Helst rød. -Ja.
Som Kristi blod.
Ikke alt har bibelske referencer, Leif.
Nej, undskyld.
Jeg henter Hanna.
Held og lykke.
Skal vi sætte os til bords?
-Mor? -Ja?
Jo…
Hanna vil ikke have sløret.
Heller ikke jeg.
Ikke?
Det passer ikke til kjolen. Og det er det.
-Der bliver intet slør. -Du behøver ikke hæve stemmen.
Det er helt fint. Jeg spurgte jo bare.
Tag det ikke så alvorligt.
-Er hun derinde? -Ja.
Har hun set præsten?
Før det læste jeg økonomi i Uppsala.
Jaså.
Der lærte vi hinanden at kende.
-Præcis. -Så dukker du op her.
-Det er sært. -Ja. Nogle gange er verden lille.
Men så en dag kaldte Gud.
For fanden, Leif!
Undskyld.
-Måske skulle vi komme i gang. -Ja…
Er der et sted, jeg kan skifte.
-Ja, følg mig. -Tak.
Prøv at… Ja.
Der er en præst her nu.
Det ønsker du ikke, men jeg kan tale med ham.
-Det er okay. -Hvad?
-Er du sikker? -Ja.
Og jeg talte med mor. Om, at du ikke vil have sløret.
Hvordan gik det?
-"Intet problem," sagde hun. -Hvad?
Jeg var også overrasket.
Er vi klar?
Ja, der er bare en ting, jeg må…
…fortælle.
Jeg friede til dig, fordi jeg elsker dig mere end noget andet.
Ja.
Men…
…måske gjorde en lille del af mig det bare for at…
…trodse din far.
Du ved, hvordan han kan være.
Kan du huske juleaften? Hvor forfærdelig var han mod mig?
Du friede juledag.
-Ja. -Som hævn mod min far.
Nej… Nej, fordi jeg elsker dig.
Men jo, måske hjalp det beslutningen på vej.
Okay, så er det afgjort.
Det, der skulle være vores dag,
er blevet til en dag,
som jeg helst vil glemme.
-Ja, men… -Jeg siger det til præsten.
Nå, hr. præst.
Sikke en overraskelse.
Ja, også for mig.
Tror du, det er tilfældigt?
Eller førte Gud os sammen igen?
Det ved kun Gud.
Ja…
Du er knap blevet ældre.
Heller ikke dig.
Du…
-Er du jurist? -Nej.
Eller det var jeg, men det er længe siden.
De sidste 20 år
har jeg primært lavet huslige pligter.
Må jeg spørge om noget?
Besluttede du at blive præst, fordi det endte mellem os?
Delvist.
Undskyld.
Det er ikke en straf at blive præst.
Jeg behøver heller ikke leve i cølibat.
Godt!
Det er godt at høre.
Ja.
Hvorfor ligger du her?
Det er tid.
Brylluppet er aflyst. Det er din skyld.
Min skyld?
Ja.
Du har gået rundt og sagt, at jeg ville trodse Martin. Det hørte han.
Uha. Det er ikke godt.
-Hvordan kunne du forråde mig? -Undskyld. Det var ikke meningen.
Men det var måske det bedste.
Det bedste?
Så du ikke bliver gift af den forkerte grund.
Elsker du Hanna?
Ja, selvfølgelig.
Så forstår jeg ikke problemet.
Ægteskab er et spørgsmål om jura,
men ægte kærlighed står på egne ben.
-Jeg ved ikke, om der er ben at stå på nu. -Jo.
Stol på mig.
Ja, tak for den vidunderlige musik!
Lad os samles i procession
og gå sammen ned til søen.
Allesammen.
Min bror har noget at sige.
Brylluppet er aflyst.
Hvad?
Hanna og jeg har besluttet at aflyse.
Fantastisk!
Sikke en skam. Så bliver vi ikke familie.
-Det er lidt trist. -Du, Martin.
Jeg synes, vi skal gå om bag laden og få en snak.
Har gøteborgeren tabt ansigt?
-Din skiderik! -Martin!
-Leif! -Rolig nu.
-Nej. -Gud, han…
-Nej. -Undskyld. Jeg ville ikke…
-Pis! -Far!
-Er du okay? -Nej, armen.
-Er det armen? -Det kaldes karma.
Pak dine ting, før det bliver værre.
-Helene, vi kører. -Lig stille.
Rolig, Leifen. Vi tilkalder en ambulance.
Sikke en dag.
Nå.
Det ender aldrig.
Det er en stor chance.
Martin!
Jeg kan hjælpe dig med at pakke.
Tilgiv mig, Leif. Jeg er ked af det.
Det var ikke din skyld.
Måske skulle vi efterlade en ambulance.
Nej, nu er det nok.
-Må jeg komme med? -Hvad laver du?
Du skal tage dig af gæsterne i det mindste de gode.
Ja, selvfølgelig.
Undskyld, har I set Hanna?
Hanna?
Åh, Hanna! Ja, hun tog cyklen og kørte den vej.
-Gjorde hun? -Ja, den vej derhen.
-Tak. -Hun så ikke glad ud.
Vil du være alene?
Det er en dag, man ikke glemmer.
Nej.
Jeg har så ondt af dem.
Især af Hanna,
som havde planlagt så omhyggeligt, hvad hun ville have.
Hvis nogen havde planlagt denne dag, som den endte,
måtte de være syge i hovedet.
Du kunne have planlagt den.
Bestemt. Det er en rigtig Marco-dag.
Jeg ved, du hader mig.
Du skal vide, at det ikke betød noget.
Ikke rigtigt.
Hvad?
Jeg forsøgte at være utro for at gøre dig jaloux.
Hvorfor?
Fordi det føltes, som om du var ligeglad med os.
Som om du var på vej væk.
Så du kom på din masterplan?
Ja.
-Hvad mener du med "forsøgte"? -Der skete intet.
Jeg kunne ikke.
-Hvorfor sagde du det så? -For at se, hvordan du ville reagere.
Du er så forbandet dum.
Og grim.
Nu du siger det…
Du er dum og grim.
Man får lyst til…
At slå mig?
Kujon!
Hårdere.
-Hvad er den til? -Forsvar.
Hvis der er mere vold.
Smart.
Tag dem der. Jeg må finde konen.
Ja, helt sikkert.
Hallo, kan nogen give os et lift?
Hvad fanden?
Ingen? Nej?
Sikke en flok padder.
Helene, jeg kører nu!
For fanden…
-Helene, jeg kører uden dig! -Jeg bliver her.
Hvor har du været? Vi kører.
Du kan køre. Jeg bliver.
Hvad mener du? Du gør, som jeg siger.
-Vi forlader den her forestilling. -Det er nok.
Jeg er så træt
at løbe rundt og prøve at glatte ud,
når du har fornærmet alle, vi har mødt!
Jeg fortryder, at jeg har spildt halvdelen af mit liv
på en kraftidiot i jakkesæt.
Hvad vrøvler du om? Jeg sagde, vi kører!
Jeg bliver, Martin. Hører du mig?
-Du kan tage hjem. -Hvad fanden er der galt med dig?
-Du kommer hjem med mig… -Stop.
Flyt dig, din skide præst!
-Flyt dig! -Hold op, Martin!
-Flyt dig. -Nej.
-Flyt dig, for fanden! -Gør noget!
-Han kan klare sig selv. -Hold op.
-Hvordan skal han klare sig selv? -Prøv bare!
-Tag det roligt. -Jacob, slip!
Jacob!
Nej…
Marco?
Hvad har du gjort?
Rend mig.
Marco?
Han slog hovedet. Ring efter en ambulance.
Jeg ringer.
-Hej. -Hej.
Samuel.
Hanna.
Jeg var til bryllup derovre.
Det var ikke sjovt.
Også jeg. Jeg genkender dig.
Jeg tror, de skal giftes her.
Hvorfor? Det er så unødvendigt.
Jeg har tænkt det samme.
Det vigtigste er, at de elsker hinanden.
Forhåbentlig.
Jeg ved, han er vild med hende.
Han kan ikke leve uden hende.
Jaså?
Det sagde han.
Jeg hørte ham lige.
Undskyld.
Det er okay.
Hvad er der galt med jer?
Normalt har vi stille fester her på gården.
Sådan.
-Hvor kører I ham hen? -Hospitalet.
-Må jeg komme med? -Ja.
Linda?
I er ikke sammen længere.
Kom tilbage. I er ikke sammen længere.
-Det er… -Hej.
Du bør tage tilbage til fastlandet.
Nu!
En rullekuffert er praktisk.
Hvad havde du gjort, hvis Martin angreb?
Jeg havde klaret det.
Okay?
Jeg er sort bælte i karate.
-Hvad? -Ja.
Jeg har vundet den svenske kirkes karatemesterskab for præster syv gange.
-Du laver sjov. -Nej, det er sandt.
Vi er normalt kun fire, der konkurrerer, men det er stadig sjovt at vinde.
Ja…
Jeg får nok meget at tage mig af, når jeg kommer hjem.
-Ja. -Men måske kan vi…
Kan vi ses, når der er faldet ro på?
Du ved, hvor jeg er.
Godnat.
HOSPITAL
KENDISKOKKENS SKANDALEFEST
Hej.
Hvad er klokken?
Halv otte.
Har du fået sovet?
Men det er okay.
Tak, fordi du tog med.
Sagde de noget om, hvornår jeg kan komme hjem?
Snart, tror jeg.
-Det var kun en let hjernerystelse. -Ja.
Der er huller i min hukommelse.
Hvad skete der?
Jacob slog dig ned med en lægte.
Så kom ambulancen.
Hvor er han?
Hvem?
Jacob.
Hvilken Jacob?
Hvad skete der ellers?
Nå ja. Det har jeg glemt.
Du friede til mig i ambulancen.
-Gjorde jeg? -Ja.
Hvad sagde du?
At du var en idiot.
Ja, selvfølgelig.
Så sagde jeg ja.
Hvad?
For jeg er også en idiot.
-Her. -Hvad sker der her?
Vi skal giftes.
Virkelig? Her på øen?
-Nej. -Nej.
Ja ja.
Skal jeg betale for det?
Nej, det er inkluderet i prisen.
Godt!
Er det sandt?
-Det med din far? -Ja.
-Jeg kan ikke klare det mere. -Mor…
-Jeg kan ikke klare det. -Nej.
Jeg elsker far, men jeg har tænkt på, hvor længe du ville holde det ud.
-Alt for længe. -Ja.
-Og det med præsten? -Vi er bare gamle venner.
For nu.
Det kan ændre sig.
Ja, jeg beklager skaden.
-Det er, hvad det er. -Ja.
-Kommer I tilbage senere på sommeren? -Ja, det må vi.
Bliver der så bryllup da?
-Nej. -Nej.
Nej. Fint.
Det fører kun til ballade og kaos.
Ja…
I virker til at have det ret godt.
-Ja, vi har det fint. -Ja.
Der er Leifen.
Jep…
Heldigvis er I her stadig.
I må tage Linda og Marcos ting med.
-Hvordan har han det? -Godt.
De skal giftes.
-Hvad? -Hvad?
Ja, bestemt.
Han friede, og hun sagde ja.
Skønt!
Herligt.
-Ja, lad os… -Ja.
Ja.
Farvel, mor.
-Kom snart igen. -Undskyld.
Nej, det er ingen…
-Brormand. -Samuel.
Skal Jessie køre?
Jeg mistede mit kørekort i vinters, så…
Fjorten fartbøder var lidt for meget for myndighederne.
-Men det er også sjovt at sidde der. -Det mener du jo ikke.
Det var en velsignelse, da han mistede kørekortet.
Det var slet ikke sjovt.
-Højre… -Kom.
Okay.
TO MÅNEDER SENERE
-Du er så smuk. -Tak!
Åh, gud. Det er lidt skørt.
Hanna. Kan du holde på en hemmelighed?
Selvfølgelig.
Du ved, jeg sagde, at Marco friede i ambulancen?
-Ja. -Det gjorde han ikke.
Hvad?
Det sagde jeg bare.
Men Linda.
Jeg ved det. Men det virkede.
Bestemt.
Det burde alle gøre.
-Hej. -Hej.
Lad os gøre det.
Kære alle,
vi er samlet her i dag
for at forene Linda og Marco i ægteskabet.
Er det vigtigt? Eller kan vi fortsætte?
Han sagde ja.
ET ÅR SENERE
Tekster af: Anja Molin