Downloaded from YTS.MX
‫זה לא יצא כמו שתכננתי.‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫החיים.‬
‫לא יודעת. יש כל כך הרבה דברים‬ ‫שאני מתגעגעת אליהם.‬
‫את מתכוונת למשהו ספציפי?‬ ‫-כשהייתי בגילך, למשל.‬
‫יכולתי לצאת מבר עם חמישה או שישה בחורים.‬
‫אם לא הצלחתי לבחור ביניהם, אז…‬
‫לקחתי את כולם.‬
‫ועכשיו את חושבת על זה לעתים קרובות?‬ ‫-כן, ממש קרובות.‬
‫ומה קורה בתוכך?‬
‫למה את מתכוונת?‬ ‫-ובכן…‬
‫הזיכרונות האלה מעוררים תחושה של‬
‫חרדה,‬
‫אשמה…?‬
‫מה…? את טיפשה?‬
‫סליחה?‬ ‫-זאת אומרת, את לא מבינה?‬
‫לא.‬ ‫-את לא מבינה שאני מתגעגעת לזה?‬
‫השאלה הייתה, "חסר משהו בחיים שלך?"‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫יכולתי להשיג כל מי שרציתי.‬
‫פשוט הצבעתי עליו, והלכנו הביתה לעשות כיף.‬
‫אני מתכוונת…‬ ‫-את יודעת על מה אני באמת מתחרטת?‬
‫לא.‬ ‫-שהחלטתי להתחתן.‬
‫כאילו, באמת. כמה טיפשה את כבר יכולה להיות?‬
‫כי אז כל הכיף נגמר.‬
‫כן.‬
‫ובכן…‬
‫לצערי, זמננו תם.‬
‫תרצי לקבוע פגישה נוספת?‬
‫האנה, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-אפשר לתת לך עצה?‬
‫אל תתחתני.‬
‫אחרת החיים ייגמרו.‬
‫הפתעה!‬
‫מה אתן עושות?‬ ‫-חוטפות אותך.‬
‫לא, אני עם מטופלת!‬ ‫-זו הדודה שלי.‬
‫בהצלחה, האנה.‬
‫אל תשכחי להגיד כן.‬
‫- אהבה, לנצח -‬
‫לחיי האנה.‬
‫סליחה, אפשר לקבל עוד יין?‬ ‫-כן, אדום?‬
‫פינו נואר.‬
‫פינו נואר אחד לשולחן 12.‬
‫- השף שמביא את גוטלנד לסטוקהולם -‬
‫לחיים!‬
‫-לחיים!‬
‫- השף הטוב בשוודיה -‬
‫הן חטפו אותי!‬ ‫-הייתה לי הרגשה שמשהו קורה.‬
‫בטח אחזור מאוחר.‬ ‫-אני מקווה שהן נחמדות אלייך.‬
‫כן.‬
‫נשיקות. אוהבת אותך.‬
‫אוהבת אותך. נשיקה, נשיקה…‬
‫הן עושות מסיבת רווקות להאנה.‬ ‫-כן?‬
‫היא לא אסרה עליהן לעשות את זה?‬ ‫-מסתבר שלא.‬
‫לינדה שם?‬
‫כן, אני מניח.‬
‫יופי.‬
‫והיא תהיה בחתונה?‬
‫היא החברה הכי טובה של האנה, אז…‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫אתה חייב להבין את זה, מרקו.‬ ‫-כן! בטח. רק שאלתי.‬
‫זה הלך טוב, אני רואה.‬ ‫-הנה את.‬
‫כן, זה הלך טוב.‬
‫עבדתי עליו ואמרתי שקיבלתי הצעה גבוהה יותר.‬
‫אז הוא חתם מיד.‬ ‫-הטריק הרגיל.‬
‫מזל טוב.‬ ‫-תודה, יקירתי.‬
‫אני לא יודע מה הייתי עושה בלי תמיכתך.‬
‫מה דעתך?‬
‫על מה?‬
‫על השמלה.‬
‫אה, כן.‬
‫כן, היא נחמדה.‬
‫מתאימה לך. צבעים יפים.‬
‫היא עושה אותך צעירה יותר, רזה יותר.‬ ‫-היא בשביל החתונה.‬
‫לעזאזל. הדחקתי את זה.‬ ‫-תפסיק עם זה, מרטין.‬
‫מתי הסירה הארורה יוצאת?‬ ‫-ביום שישי, בפעם המיליליון.‬
‫כל יום שישי? אנחנו שטים לשם בסירת גומי?‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫אבדוק את הכרטיסים.‬
‫צריך לשנות אותם בכל מקרה.‬ ‫ביום שישי, יש לי פגישות כל היום.‬
‫ואני הולך למכון השיזוף בימי שישי.‬ ‫ניסע בשבת.‬
‫אבל זה ביום של החתונה.‬
‫הבטחנו שנבוא יום קודם‬ ‫כדי לפגוש את ההורים שלו.‬
‫אבל לפעמים החיים לא מתנהלים כמתוכנן.‬
‫אני לא מבין למה הם בכלל מתחתנים.‬
‫כי הם אוהבים אחד את השני.‬
‫זה מה שאת חושבת?‬ ‫-כן.‬
‫הם לא מכירים. אני מרגיש כאילו‬ ‫שאני הולך לחתונה של זוג שיכורים בווגאס.‬
‫הם יחד כבר שנה.‬
‫אל תהרוס את זה, מרטין. תחשוב על האנה.‬
‫כן, זה מה שאני עושה.‬
‫טוב,‬
‫כשהילד שלך מתחתן, אתה רוצה שזה יהיה מיוחד.‬
‫אני מבין, אבא. אבל זה חשוב‬ ‫שהכול ילך לפי התוכנית של האנה.‬
‫ושלי, כי גם אני תכננתי אותה.‬ ‫-כן.‬
‫אמא שם?‬ ‫-כן.‬
‫מאי-גון! סמואל בטלפון!‬
‫כן?‬ ‫-היי, אמא.‬
‫קיבלת את המייל שלי לגבי יום החתונה?‬
‫המייל? כן, קראתי אותו.‬
‫כי זה ממש חשוב.‬
‫הכול בשליטה פה.‬
‫זה יהיה מושלם.‬
‫אתה יכול לסמוך עלינו, סמואל!‬
‫כן.‬ ‫-בסדר, יופי.‬
‫נשיקות. להתראות בקרוב.‬
‫נשיקות.‬
‫מצאתי את השמלה המושלמת.‬
‫אני מתה עליה!‬
‫כמעט כמו שאני מתה על סמואל.‬
‫הלוואי שהייתי יכולה להיות שם.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אבל אנחנו רוצים שזה יהיה קטן ואינטימי.‬
‫זה יהיה אני, סמואל,‬ ‫חברים קרובים ובני משפחה.‬
‫זה נחמד.‬
‫אבל אני מבטיחה לצלם.‬
‫את הולכת?‬
‫לחתונה?‬
‫כן…‬
‫או…?‬
‫לינדה היא כמעט בת משפחה.‬ ‫אנחנו מכירות מאז כיתה א'…‬
‫אה? אז יש מגבלת זמן?‬
‫לא, אין.‬
‫אבל זו אמורה להיות חתונה קטנה.‬
‫אפשר לקבל עוד שוטים?‬
‫בדרך.‬
‫לחיים.‬ ‫-החלק הכי טוב של היום.‬
‫לגמרי.‬
‫היי, רציתי לשאול אותך משהו.‬
‫איך לעזאזל תתמודד עם זה‬ ‫שאבא של האנה יהיה החותן שלך?‬
‫כן, אני מבין אותך.‬
‫בהתחלה הוא אולי עושה רושם של אדם קצת קשה.‬
‫אבל כשלומדים להכיר אותו,‬
‫הוא אפילו יותר גרוע.‬
‫נכון. איך הוא מסתדר עם ההורים שלך?‬
‫עוד נראה.‬
‫הם עדיין לא נפגשו?‬ ‫-לא.‬
‫בהצלחה. הם ישתגעו אחד על השני.‬
‫להתראות מחר.‬ ‫-כן.‬
‫האנה?‬
‫היא ישנה.‬
‫היא שתתה קצת… יותר מדי.‬
‫אני מבין.‬ ‫-כן.‬
‫אז נהניתן.‬ ‫-כן.‬
‫לא רציתי להפקיר את אשתך לעתיד.‬
‫תודה.‬ ‫-זו לא טרחה.‬
‫היי.‬
‫את יודעת שמרקו יהיה בחתונה?‬
‫אה-הא. זה בסדר גמור.‬ ‫אגב, תודה שהרשיתם לי להביא את יאקוב.‬
‫יאקוב?‬
‫החבר החדש שלי.‬
‫להתראות!‬
‫ביי.‬
‫פאק!‬
‫האנה?‬
‫אמא התקשרה. הם לא יגיעו.‬
‫לחתונה?‬
‫לא, הם לא יגיעו מחר כמו שסיכמנו.‬
‫אה, בסדר. אבל זה לא משנה.‬
‫זה כן משנה. זה יביך אותי מול ההורים שלך.‬
‫לא. מותק, זה בסדר.‬
‫לא אכפת להם. בטח יש להם סידורים.‬
‫בבקשה!‬ ‫-רגע.‬
‫אני הולכת לשתות מים קודם.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫לא הייתי צריכה להסכים למסיבת הרווקות.‬
‫נראה לי שהן שונאות אותי.‬
‫למה?‬
‫הן גילו שלינדה הוזמנה.‬ ‫-אוי ואבוי.‬
‫אני מעצבנת?‬
‫כן.‬
‫אבל אני בכל זאת אוהב אותך.‬
‫אני לא ראויה לך.‬
‫את כן.‬
‫אני זה שיש לו מזל.‬
‫אין לי זמן להרגיש ככה. אני צריכה‬ ‫ללכת להביא את השמלה, עוד לא ארזתי…‬
‫ואני צריכה להתקשר לאמא שלך‬ ‫ולוודא שהיא יודעת על התוכנית שלנו, כי…‬
‫מותק.‬
‫עשיתי את זה אתמול.‬
‫הכול בשליטה.‬ ‫-הכול?‬
‫כן, נראה לי.‬
‫אני בטוח.‬
‫אוקיי.‬
‫מעולה.‬
‫אם ככה, אני אלך להתקלח.‬
‫בואו נמשיך הלאה.‬ ‫מה קורה עם ברגסגאטן שבע?‬
‫קיבלנו תגובות חיוביות מאוד למודעה.‬
‫מותק, איך ברגסגאטן מתקדם?‬
‫כן, רק ארבעה אנשים‬ ‫נרשמו לביקור בנכס עד עכשיו.‬
‫בנוסף, אתם זוכרים שיאקוב ואני‬ ‫נוסעים בסוף השבוע הזה, נכון?‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו נוסעים לחתונה בגוטלנד. אמרתי לך.‬
‫נכון, כן.‬
‫נהדר!‬
‫הבת של היריב שלנו מתחתנת.‬
‫אוקיי.‬
‫הבת של מרטין שלנר.‬
‫מרטין הרוצח?‬
‫כן, בדיוק.‬
‫לינדה והבת שלו, האנה, הן חברות ילדות.‬
‫היא זו שמתחתנת.‬
‫פשוט נצטרך להסתדר‬
‫בלי לינדה לכמה ימים.‬
‫ואתם תצטרכו להסתדר גם בלעדיי.‬
‫בדרך כלל זאת לא בעיה.‬
‫גם אני אמרתי את זה,‬
‫אבל אז הוא התחיל לשחק אותה קשה להשגה.‬
‫אמרתי לו, "נדפקת.‬ ‫אתה בחרא עמוק ואתה יודע את זה".‬
‫מצוין.‬
‫כן.‬
‫נוכל להשתלט על הסוכנות כבר באוגוסט.‬ ‫-מרטין? אתה יכול לנתק?‬
‫נהדר.‬ ‫-אבל…‬
‫חכה… חכה רגע.‬
‫טוב, אם הוא היה מתרכז יותר…‬
‫אתה מוכן לנתק?‬
‫…במקום לנסות להיראות טוב…‬
‫מרטין!‬
‫סליחה.‬
‫דאגלס, חכה רגע.‬ ‫מישהו היסטרי נכנס כרגע והתחיל לצעוק.‬
‫מה את רוצה?‬ ‫-לא נשארו כרטיסי טיסה.‬
‫ואין כרטיסים לרכב במעבורת.‬
‫תשכרי רכב בוויסבי. כמה קשה זה יכול להיות?‬ ‫-כן, אבל אני…‬
‫טוב, תשכרי טסלה או ב.מ.וו‬ ‫או איזו גרוטאה אחרת.‬
‫אתקשר אחר כך.‬ ‫-זה בסדר, זה לא היה חשוב.‬
‫ברור שהמסעדה מפוצצת כשאני צריך לצאת מוקדם.‬
‫זה בסדר. אני אטפל בזה.‬
‫היה לי מזל.‬ ‫השגתי את כרטיס הטיסה האחרון לגוטלנד.‬
‫באמת? ברכותיי.‬ ‫-תודה.‬
‫אני מקווה שלינדה לא מגיעה לשם בטיסה.‬
‫מה אם בסוף נשב אחד ליד השני?‬ ‫-היי.‬
‫לינדה מביאה את החבר החדש שלה.‬
‫יש תיקייה במושב האחורי.‬
‫אתה יכול לתת לי אותה?‬
‫יש רשימה של דברים שצריך לעשות היום.‬ ‫-וואו!‬
‫היא תשתנה קצת כי אמא ואבא לא יגיעו היום.‬
‫ונצטרך לדבר עם ההורים שלך‬ ‫על התוכניות למחר.‬
‫היי?‬
‫אולי זה יישמע טיפשי,‬ ‫אבל נוכל להתחלף לפני שנגיע לשם?‬
‫למה?‬
‫אם אחי יהיה שם, הוא יעשה לי את המוות.‬
‫באיזה אופן?‬ ‫-"האישה היא הבוס אצלכם בבית?"‬
‫לא… ברצינות?‬ ‫-כן, ברצינות.‬
‫אם ככה, אנחנו צריכים לעזור לו להתפתח.‬
‫איך?‬ ‫-אני אנהג.‬
‫ואתה תגיד לו שאין לך בעיה עם זה.‬
‫בסדר, נעשה את זה.‬
‫זה בטח סמואל!‬
‫פאק, כריסטיאן כאן.‬ ‫-תהיה נחרץ. תשמור על העקרונות שלך.‬
‫תראו מה זה. היא נוהגת.‬
‫כן. סוף-סוף אתם כאן.‬
‫היי!‬ ‫-היי!‬
‫היי.‬ ‫-הנסיעה הייתה בסדר?‬
‫ברוך הבא, אחי.‬
‫היי.‬ ‫-היי, לייף.‬
‫תקשיב, חשבתי על משהו.‬
‫אני יודע מה אתה רוצה להגיד. כן, האנה נהגה.‬
‫ואתה יודע מה?‬ ‫זה בסדר מצידי. אני אפילו אוהב את זה.‬
‫מה?‬
‫הרבה דברים השתנו ביחסים בין גברים לנשים.‬
‫על מה אתה מדבר לעזאזל?‬
‫לא יכולנו לעשות לך מסיבת רווקים‬ ‫כי לא היית כאן.‬
‫כן. זה בסדר, אני לא…‬
‫אז אנחנו חוטפים אותך עכשיו!‬ ‫-לא!‬
‫כן!‬ ‫-מה הם…?‬
‫הצילו!‬ ‫-מה הם עושים?‬
‫הצילו!‬ ‫-סמואל!‬
‫מה קורה?‬ ‫-זו מסיבת רווקים.‬
‫אבל הוא לא רוצה מסיבת רווקים!‬ ‫-זאת לא החלטה שלו.‬
‫סע!‬
‫מה תגידו על זה?‬
‫תעשו חיים, חבר'ה!‬
‫אבל יש לנו לו"ז להיום…‬
‫אני בטוחה שיהיה בסדר. אני אטפל בך עכשיו.‬
‫את?‬ ‫-כן.‬
‫מתי ההורים שלך מגיעים?‬
‫סמואל לא אמר לך?‬ ‫-לא.‬
‫הם לא יצליחו להגיע.‬
‫לייפן.‬ ‫-כן?‬
‫הם לא באים!‬
‫ההורים?‬ ‫-כן.‬
‫הם לא יצליחו להגיע!‬
‫לא!‬
‫אבל הם יגיעו מחר.‬
‫אבל לא יהיה לנו זמן להכיר.‬
‫נהיה כמו זרים.‬
‫אלה חדשות מעציבות.‬
‫כן.‬ ‫-כן…‬
‫אבל בואו לא נטביע את עצמנו‬ ‫בצער ובסבל.‬
‫לא.‬ ‫-בואי.‬
‫אני אראה לך מה תכננתי למחר.‬
‫לייפן, תוכל לקחת את הדברים שלהם‬ ‫לבית האורחים?‬
‫כן.‬
‫אבל איך…?‬
‫איך אנחנו…?‬
‫איך נזהה אותם?‬
‫זה כמעט העציב אותי קצת.‬
‫כן, כמובן.‬ ‫-כן.‬
‫אבל…‬
‫טוב, חשבתי שנאכל כאן מחר.‬
‫טוב… מקסים כאן.‬ ‫-כן.‬
‫אם הבנתי נכון,‬
‫אתם רוצים להתחתן עם השקיעה.‬
‫זה נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אם כך, כדאי שנאכל לפני כן.‬
‫כדי שאנשים לא יהיו רעבים.‬ ‫-אנשים?‬
‫לא עדיף לגמור עם החלק הרשמי?‬
‫ואז הטקס יהיה שיאו של הערב.‬
‫שלחתי לך מייל על…‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫היי, כדאי שתראי איפה אתם ישנים.‬
‫כן.‬
‫כן, לא…‬
‫ממש מקסים כאן.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב, האנה, אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫מה?‬
‫את זה.‬
‫לבשתי את זה כשלייף ואני התחתנו.‬
‫בטח נראית נפלא.‬
‫ו…‬
‫עשיתי בה תיקונים.‬
‫כדי שהיא תתאים לך.‬
‫טוב, זאת אומרת…‬
‫היא יפהפייה.‬
‫אבל הבאתי שמלה משלי, אז…‬
‫כל הנשים במשפחה שלי‬ ‫לבשו את השמלה הזאת לחתונה שלהן,‬
‫במשך שלושה דורות.‬
‫זה הרבה זמן. ש…‬
‫טוב, כמובן…‬
‫אפילו מסורות חייבות להסתיים בסופו של דבר.‬
‫מאי-גון?‬ ‫-כן?‬
‫בואי לא נעשה מזה עניין. בואי נמדוד אותה.‬
‫ואז את תהיי סוונסון אמיתית, האנה.‬
‫תודה.‬
‫אבל אני משאירה את השם שלנר.‬ ‫-באמת? למה?‬
‫זה פשוט יותר קל. ככה אני לא צריכה‬ ‫לשנות את השם ברישיון או בדרכון שלי.‬
‫או באינסטגרם.‬ ‫-כן, אינסטגרם.‬
‫כן.‬
‫כן, הזמנים שונים כיום.‬
‫עצור כאן. זה בסדר.‬
‫קדימה.‬
‫נרים אותו.‬
‫איי.‬
‫קדימה.‬
‫וקפיצה קטנה.‬ ‫-מה?‬
‫תקפצו!‬
‫תוציאו אותי מזה! זה לא מצחיק.‬
‫לא!‬ ‫-לא!‬
‫תמשיך ללכת!‬ ‫-כן.‬
‫זהו זה. אנחנו נשחק "הכי קרוב לחתן".‬
‫מה אתם עושים לעזאזל?‬ ‫-תירגע, זו מסורת.‬
‫עשינו את זה כשיואל התחתן.‬ ‫הוא ממש נהנה מזה.‬
‫לא. אבל הפעם זה יהיה ממש כיף.‬
‫לא!‬ ‫-תסתכל לכאן.‬
‫זה יכול רק להיגמר בטוב.‬
‫לא!‬
‫זריקה טובה.‬ ‫-נראה לי שבגלל הרוח, אבל לא בטוח.‬
‫אני תותח בזה!‬
‫אאוץ'! מה נסגר אתכם? אתם מטורפים!‬
‫סליחה!‬ ‫-אל תתנקם בסמואל, יואל.‬
‫הוא אפילו לא היה במסיבת הרווקים שלך.‬ ‫-איזה מין רעיון מטופש זה?‬
‫סליחה, זה היה טיפשי.‬ ‫-כן, סליחה.‬
‫בוא נשתה בירה ונשכח מזה.‬
‫מה לעזאזל? לי לא מגיע לזרוק?‬
‫לא.‬
‫…סמואל סוונסון. אנא שלחו הודעה, ואני…‬
‫היי, הגעתם לסמואל סוונסון.‬ ‫אנא שלחו הודעה, ואני…‬
‫היי, למה החלטתם להתחתן?‬
‫ואחרי זמן קצר כל כך?‬
‫כי אני אוהב את האנה.‬
‫טוב, זאת סיבה אחת, אבל…‬
‫אתם לא חייבים להתחתן רק בגלל שהתאהבתם.‬
‫זה לא רק בגלל שהתאהבנו.‬
‫מה שיש לי עם האנה זה…‬
‫גדול יותר.‬
‫הרבה יותר גדול.‬
‫רק דבר אחד מטריד אותי.‬
‫אבא שלה‬
‫שונא אותי.‬
‫למה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫הוא תמיד כל כך מתנשא.‬
‫לא משנה מה אני עושה,‬ ‫אני לא מספיק טוב בשביל מרטין.‬
‫אז להיות שף מפורסם זה לא מספיק?‬
‫לא, מסתבר שלא.‬
‫אבל כשנתחתן…‬
‫הוא יהיה חייב לקבל אותי.‬
‫בגלל זה הצעת לה נישואים?‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫אבל זה עשה לי טוב לראות אותו מתעצבן‬ ‫כשאמרנו שאנחנו מתחתנים,‬
‫וכשהוא הבין שהוא לא יכול‬ ‫לעשות כלום כדי למנוע את זה.‬
‫יכולת פשוט להרוג אותו במקום.‬
‫אנחנו לא עושים את זה ביבשת.‬
‫לא, אתם אוהבים לסבך דברים.‬
‫נהניתם?‬
‫לא. הם דפוקים בראש.‬
‫יש לך מזל שעזבת את האי בזמן.‬
‫מה?‬
‫מזל שעזבת את האי בזמן.‬
‫נכון.‬ ‫-כן.‬
‫היי, אבא.‬
‫תוכל קצת להרגיע את הניב הגוטלנדי‬ ‫במהלך החתונה?‬
‫ככה אני מדבר.‬ ‫-לא, אתה מגטבורג.‬
‫אני גוטלנדי.‬
‫אתה לא. אני לא מבין למה אתה ממשיך עם זה.‬
‫אין להם כאן שום כבוד לאנשים מגטבורג.‬
‫אני גוטלנדי.‬ ‫-הרגע דיברת בניב גטבורגי!‬
‫מה לעזאזל…‬
‫זה פשוט ברח לי.‬
‫זה קורה כשאני מתעצבן.‬
‫כן.‬ ‫-איפה האנה?‬
‫בבית האורחים הגדול.‬
‫-כן, הבנתי.‬
‫אני גוטלנדי, לכל הרוחות.‬
‫ברור, אבא.‬
‫חתיכת…‬
‫לא, לא שוב! לא!‬
‫סליחה, ניסיתי לעצור אותם,‬ ‫אבל כריסטיאן משוגע.‬
‫היי.‬
‫מה קרה? הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫אמא שלך רוצה שאני אתחתן בזה.‬
‫בסדר. ואת לא רוצה?‬
‫כן.‬
‫אני פשוט כל כך שמחה.‬
‫אה!‬
‫ברור שאני לא שמחה, סמואל!‬ ‫-לא, בסדר.‬
‫יש כל כך הרבה מסורות כאן באי.‬
‫אני מסרבת!‬
‫אתה חייב לתקן את זה. אם אגיד משהו,‬ ‫אמא שלך תתמוטט ותשנא אותי לנצח!‬
‫כן, בסדר. אנסה לדבר איתה.‬
‫אבל זה קשה, היא…‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫היי.‬
‫זה היום שלנו,‬
‫החתונה שלנו.‬
‫כן.‬
‫אוי.‬
‫מה זה?‬ ‫-אנחנו חייבים ללכת.‬
‫למה?‬ ‫-כשהפעמון מצלצל, חייבים להתייצב מיד.‬
‫יאן-אינגה, זה שמחתן אותנו, מגיע היום.‬
‫סביר להניח שזאת הסיבה.‬
‫טוב, אתה תלך.‬ ‫אני צריכה להחליף בגדים ולהתרענן.‬
‫אוקיי.‬
‫קרה משהו?‬ ‫-יאן-אינגה.‬
‫הוא נפל מגג ושבר את הרגל.‬
‫מה? עכשיו?‬ ‫-כן.‬
‫היום?‬ ‫-כן.‬
‫מאיזה גג? של הבית הראשי?‬
‫לא, הוא אמר משהו על זה‬ ‫שהוא עומד להתקין גג חדש לאסם.‬
‫האסם החדש, האסם הקטן או האסם המחורבן?‬ ‫-לא מבשלת הבירה?‬
‫לא, אני חושב שזה היה האסם הישן.‬ ‫-כן, זה היה האסם הישן.‬
‫למה זה משנה?‬ ‫-מה?‬
‫איזה גג זה היה. למה זה חשוב?‬
‫כדי לדעת מאיזה גובה הוא נפל.‬
‫ואני רוצה לדעת מי לעזאזל יחתן איתנו מחר!‬
‫כן…‬
‫אה?‬
‫היי!‬ ‫-אלוהים.‬
‫הבהלת אותי.‬ ‫-מה את עושה?‬
‫אני מחליפה בגדים.‬
‫מי אתה?‬
‫לינוס!‬
‫הוא כאן!‬
‫לינוס, אתה לא אמור להיות כאן.‬
‫לך לאבא.‬
‫סליחה, הוא ברח לי.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫עדיין לא נפגשנו.‬
‫יסי.‬
‫נכון!‬ ‫-אשתו של כריסטיאן.‬
‫כמובן.‬
‫האנה.‬
‫סליחה, כל כך הרבה דברים קורים,‬ ‫ואני קצת לחוצה.‬
‫תאמיני לי, אני מבינה אותך.‬
‫אז היא ניסתה לכפות אותה עלייך?‬
‫כן. טוב, היא לא כפתה אותה עליי, אבל…‬
‫אלוהים, סליחה. אולי היא מוצאת חן בעינייך.‬ ‫-היא יפהפייה.‬
‫אבל לא עליי, לא בשביל החתונה שלי.‬
‫אני שונאת את תמונת החתונה שלנו.‬ ‫היא נראית כמו כרזה למופע פולקלור.‬
‫אנחנו ננסה להיפטר ממנה.‬ ‫-בסדר. בהצלחה עם זה.‬
‫תודה.‬
‫שמעת על יאן-אינגה?‬
‫מה?‬
‫שמעת?‬
‫כן, יסי סיפרה לי.‬
‫אבא עושה כמה שיחות, ומנסה למצוא מישהו אחר.‬
‫כן, אני מבינה.‬
‫היי, סמואל, אנחנו יכולים לדבר לרגע?‬
‫כן, בטח.‬ ‫-בוא.‬
‫סמואל?‬ ‫-כן?‬
‫לא כדאי שפשוט נתקשר לכומר?‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו עושים טקס אזרחי. זה חשוב להאנה.‬
‫ודי חשוב גם לי.‬
‫כן, כן.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-בוא נבטל את זה. בוא נשכח מזה.‬
‫הבאתי את זה למקרה של משבר, כמו עכשיו.‬ ‫אתה יכול להביא כוסות?‬
‫מותק.‬
‫יהיה בסדר. זה יהיה בדיוק כמו שאנחנו רוצים.‬
‫איך?‬
‫זה יהיה מושלם. אני מבטיח.‬
‫כן, יבוא.‬
‫זה טופל.‬
‫מצאת מישהו?‬ ‫-כן.‬
‫כומר?‬ ‫-לא, זה ברטיל פרד.‬
‫גם הוא עובד בעירייה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫הוא… אני חושב‬ ‫שהוא חבר במפלגת המרכז או משהו.‬
‫אז אתם לא צריכים לדאוג.‬
‫תודה!‬
‫אתם שותים עכשיו?‬
‫לא, ממש לא.‬
‫רק שאלתי את סמואל למה הוא הביא את זה.‬
‫כן. לא, אני…‬
‫הבאתי את זה למקרה של משבר.‬
‫אבל עכשיו זה כבר לא משבר.‬
‫נראה לי שכדאי שתלכו קצת לנוח.‬
‫צפוי לנו יום גדול מחר.‬
‫עדיין מתחשק לך קצת?‬
‫לא.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היום זה היום שלנו.‬
‫נקודת האל-חזור.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫זה לא נשמע טוב.‬
‫סתם צחקתי.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫אבל סמואל…‬
‫לא התכוונתי… זו הייתה בדיחה.‬
‫היי…‬
‫האמנת לזה?‬
‫כן, לגמרי.‬
‫אני יכולה לפתוח?‬
‫את יכולה לפתוח.‬
‫אני לא מאמינה…‬
‫זה זהב, זהב אמיתי.‬
‫כדי שתוכלי למכור את זה כשתהיי אלמנה.‬
‫יופי. חשבת על הכול.‬
‫שאענוד לך אותה?‬ ‫-אה-הא.‬
‫הנה…‬
‫הצלחתי.‬ ‫-כן.‬
‫לא, כמעט. רגע.‬
‫זהו!‬
‫היא כל כך יפה.‬
‫תודה, מותק.‬
‫שמתי את זה בתיק הזה,‬ ‫אבל אני לא בטוחה שבכלל הבאתי את זה.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫וואו.‬
‫בוקר טוב!‬
‫בואו, אני אראה לכם משהו.‬
‫מה דעתכם?‬
‫"לנצח!"‬
‫- האנה וסמואל‬ ‫לנצח -‬
‫לא ראיתם את זה מגיע, מה?‬ ‫-לא…‬
‫זה…‬
‫אני חושב שהיינו די ברורים ביחס לזה שאנחנו…‬
‫שאנחנו רוצים חתונה קטנה.‬ ‫-חשבנו שזה ממש נוגע ללב.‬
‫האמת שהיינו ממש עצובים.‬ ‫-כן.‬
‫כשהבנו כמה מעט חברים יש לכם.‬
‫אבל…‬ ‫-מה?‬
‫אמא ואני החלטנו ללכת בגדול.‬ ‫-כן.‬
‫"לא על איזו חתונה קטנה ועלובה",‬ ‫כמו שלייפן אמר.‬
‫אבל העניין הוא שאנחנו…‬
‫אנחנו רוצים…‬
‫מה זה?‬
‫זו ההפתעה הקטנה של אבא,‬
‫בר על גלגלים.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫איזו מסיבה זו תהיה.‬ ‫-כן.‬
‫ותודיעי לי כשתזדקקי לעזרתי.‬
‫עם מה?‬
‫ללבוש את השמלה הגוטלנדית.‬
‫כן…‬ ‫-כן, נכון.‬
‫זה…‬
‫אמא, חשבנו ש…‬
‫מה?‬
‫שאני אוכל לעזור לה עם זה.‬
‫החתן לא יכול לעשות את זה!‬
‫לא.‬
‫-אבל אני לא רוצה.‬
‫אני… אני לא רוצה להטריח.‬
‫יש לך כל כך הרבה על הראש, אז…‬
‫זו טרחה שנעשית באהבה.‬
‫תמיד יש זמן בשביל זה.‬
‫כן.‬
‫לינדה!‬
‫היי!‬ ‫-היי!‬
‫חשבתי שאתם כבר שם.‬
‫לא, למרטין היו כמה פגישות‬ ‫שהוא לא יכול היה לדחות.‬
‫את יודעת.‬ ‫-כן, אני מבינה.‬
‫אה-הא.‬ ‫-כן.‬
‫יש לכם מכונית?‬ ‫-אנחנו ניסע באוטובוס.‬
‫אנחנו?‬ ‫-אני והחבר החדש שלי.‬
‫מה עם מרקו? הוא לא בא?‬
‫כן, נראה לי שכן.‬
‫כן…‬
‫אולי אתם רוצים טרמפ? שכרנו מכונית.‬
‫כן, אם יש לכם מקום בשבילנו?‬
‫כן, בטח.‬
‫נתראה בנמל.‬ ‫-תודה. כן.‬
‫ביי!‬ ‫-ביי.‬
‫נוסעים עם חיות מחמד על סיפון המכוניות‬
‫מתבקשים להגיע לדלפק המידע בסיפון שבע.‬
‫נוסעים עם חיות מחמד על סיפון המכוניות…‬
‫אתה רציני? אתה שותה עכשיו?‬ ‫-כן, קפה ומשקה.‬
‫מותר קצת ליהנות בחיים.‬
‫אבל אנחנו נוהגים. שכרתי מכונית.‬ ‫-אני בטוח שרק אחד מאיתנו צריך לנהוג.‬
‫וזאת תהיה את.‬ ‫או ששכרת מכונית עם היגוי כפול?‬
‫לחיים.‬
‫טוב, לינדה והחבר שלה נוסעים איתנו.‬
‫נתקלתי בה בתור לקפטריה.‬
‫מרקו.‬
‫היא הכירה מישהו חדש.‬
‫מישהו חדש?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, לינדה חכמה.‬
‫אולי היא תוכל לתת להאנה השראה‬ ‫לעשות את אותו הדבר.‬
‫מרטין, תפסיק.‬
‫תפסיק עם זה.‬
‫לילה טוב.‬
‫הנה אתם!‬
‫הנה אנחנו.‬
‫היי. הלן.‬ ‫-תראו מי כאן.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-יאקוב.‬
‫לינדה הקטנה. היי.‬
‫שמעתי שהחלפת. מה יש לך עכשיו?‬
‫זה יאקוב.‬
‫היי, נעים מאוד לפגוש אגדה אמיתית.‬
‫תודה.‬
‫אגדה?‬
‫זה מה שמרטין שלנר בשבילנו בעולם הנדל"ן.‬
‫אהה!‬
‫תראו מה זה. איפה אתה עובד?‬
‫באותו משרד כמו לינדה, חיוגרן והאלמן.‬
‫הבנתי. מה אתה אומר.‬
‫איך זה לעבוד עם יוהאן חיוגרן בתור בוס?‬
‫כן, זה בסדר. אני די מחבב אותו.‬
‫אתה יכול להגיד לי את האמת. הוא סתם אפס.‬
‫כן, הוא באמת יכול להיות חתיכת חרא.‬
‫חתיכת חרא זה קצת מוגזם.‬ ‫אני סתם מתעסק איתך.‬
‫כן.‬
‫בואו נלך לסוכנות השכרת הרכב.‬ ‫נראה לי שזה בכיוון הזה.‬
‫האמנת לי?‬ ‫-כן…‬
‫מה הוא לקח? אמפטמינים?‬
‫מה לעזאזל? הוא ער?‬
‫שלום?‬ ‫-יש לי עוד כמה דברים לעשות.‬
‫קשה לעשות שני דברים בבת אחת.‬ ‫-כן, אני מבינה.‬
‫טוב, הזמנו…‬ ‫-שלנר?‬
‫כן, נכון.‬
‫מכונית?‬ ‫-כן, אלא אם כן יש לך סירת פדלים.‬
‫אז, רכב שכור…‬
‫יש לי טויוטה 86.‬
‫קילומטראז' בלתי מוגבל.‬ ‫הושכרה ריקה והוחזרה ריקה.‬
‫היא חונה בחוץ.‬
‫באיזו שפה הוא מדבר?‬
‫אז אין בה דלק?‬
‫מעט מאוד.‬
‫אבל זה יספיק כדי להגיע לתחנת דלק?‬ ‫-אם יהיה לכם מזל.‬
‫זה תמיד הימור.‬
‫אתה רוצה את הרישיון שלי?‬ ‫-לא, אתם נוהגים על אחריותכם בלבד.‬
‫בסדר, אני מבינה.‬
‫אז זהו זה.‬
‫הנה, בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫כן, עוד דבר אחד.‬
‫היא יכולה להיות קצת עצבנית.‬
‫אני אומר לכם עכשיו כדי שזה לא יפתיע אתכם.‬
‫נהדר, תודה על זה.‬ ‫-כן.‬
‫המכונית הזאת קצת בעייתית. זה יהיה…‬
‫אם-אקס-בי-אפס-אפס-שמונה.‬
‫הנה!‬
‫כן, שם. תודה.‬
‫לעזאזל, הלן.‬
‫נתתי לך משימה פשוטה,‬
‫וזו התוצאה.‬
‫הייתה מכונית אחת בכל האי.‬ ‫התקשרתי להרץ, לאוויס…‬
‫אמרת, "תשכרי טסלה,‬ ‫ב.מ.וו או איזו גרוטאה אחרת".‬
‫טוב, הנה איזו גרוטאה אחרת.‬
‫תכניסו את הדברים למכונית כדי שנוכל לזוז.‬
‫אנחנו צריכים לעצור לתדלק.‬
‫שים את זה במכונית.‬
‫לפחות הצלחנו לעלות במעלה הגבעה, חבר'ה!‬
‫המכונית הזאת קצת מפחידה.‬
‫כאילו שהבלמים לא מגיבים.‬ ‫-אז אל תנהגי כל כך מהר.‬
‫אבל…‬
‫מה לעזאזל?‬
‫היא נראית כמו נסיכה.‬
‫כן, לא…‬
‫אוי.‬
‫טוב, תגיד לי. איך נסדר את זה?‬
‫אני…‬
‫לא יודע.‬ ‫-אתה ממש נמושה.‬
‫הם מחליטים על הכול?‬ ‫-אני עושה כמיטב יכולתי במסגרת הנסיבות.‬
‫אמרה הנמושה.‬
‫אנחנו חייבים לעשות מזה כזה עניין?‬
‫בסדר, דברים לא הסתדרו בדיוק כמתוכנן,‬
‫אבל…‬
‫אנחנו לא יכולים לנסות ליהנות מהיום?‬ ‫-כן.‬
‫אתה צודק.‬ ‫-כן.‬
‫בוא נעשה את זה.‬
‫אה-הא.‬ ‫-כן.‬
‫אני רק צריכה לדאוג שבפעם הבא שאתחתן‬ ‫זה יהיה איך שאני רוצה.‬
‫מה עכשיו?‬ ‫נקריב פרה כדי שיהיה לנו מזג אוויר טוב?‬
‫לא, טלה.‬ ‫-מה?‬
‫אין לי מושג.‬ ‫-אז למה אנחנו עומדים כאן?‬
‫כשהפעמון מצלצל, חייבים להתייצב מיד.‬ ‫זו מסורת.‬
‫הנה אתם.‬
‫מה קורה?‬
‫טוב, חשבנו‬
‫שאם אתם מתחתנים כל כך מאוחר,‬ ‫נהפוך הכול,‬
‫ונעשה את זה קודם.‬
‫נעשה מה קודם?‬ ‫-את הצגת הכלה.‬
‫סליחה?‬ ‫-הצגת הכלה.‬
‫זו מסורת. לא סיפרת לה, סמואל?‬
‫לא תכננו את זה.‬
‫מה זה?‬ ‫-אתם רק צריכים להופיע.‬
‫מול מי?‬
‫אנשים מהסביבה.‬
‫אולי יגיעו הרבה אנשים.‬ ‫פרסמנו מודעה בעיתון.‬
‫ההורים שלי לא כאן, והחברים שלי…‬
‫אולי נוכל לחכות עם הצגת הכלה עד שהם…‬
‫יגיעו.‬
‫כי אני… אני צריכה רק… סליחה, זה…‬
‫היי.‬ ‫-איפה את? אני צריכה אותך.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-לא, הכול הולך לעזאזל.‬
‫שום דבר לא הולך כמתוכנן.‬ ‫אני צריכה אותך עכשיו.‬
‫אנחנו כמעט שם. ההורים שלך נתנו לנו טרמפ.‬
‫תגידי להם לתת גז‬ ‫או שתפספסו את הצגת הכלה.‬
‫האנה אמרה לי שאנחנו צריכים להזדרז.‬
‫יש…‬
‫הצגת כלה.‬
‫הצגת כלה?‬
‫האנה?‬
‫כן, אני כאן.‬
‫אה, את כאן.‬
‫הם רוצים שתבואי עכשיו.‬
‫תירגעי, זה ייגמר בתוך כמה דקות.‬
‫אני נראה טוב.‬
‫כן.‬
‫זה כמעט הלם.‬
‫אבל לא טוב כמוך.‬
‫נראה לי שהם מחכים לך.‬
‫הנה באה הכלה!‬
‫והנה בא החתן!‬
‫עכשיו אני ומאי-גון‬
‫רוצים לשיר שיר‬
‫שכתבנו בעצמנו.‬
‫כן. הוא נקרא "אהבה, לנצח".‬
‫"כשדרכינו נפרדות‬
‫"אם ליום או לדקה‬
‫"אהבה, לנצח‬
‫"נשמע כמו סוף נחמד יותר‬
‫"אפשר כמעט לומר‬
‫"שזה פתרון מצוין‬
‫"ישן ומוכח‬
‫"אולי זה יישמע מטורף‬
‫"אבל לאהבה, לנצח‬
‫"יש מתכון פשוט‬
‫"רק לאהוב‬
‫"ולרקוד‬
‫"ולצחוק ולהיות חופשיים‬
‫"להגיד את האמת אם מוכרחים‬
‫"להתווכח ולריב‬
‫"אבל אם איפשהו לאורך הדרך‬
‫"זה נגמר בדמעות‬
‫"תזכרו שזה אף פעם לא‬
‫"קשה מדי‬
‫"להגיד שאתם מצטערים"‬
‫הם כבר התחילו?‬
‫מישהו שר?‬
‫בשם אלוהים. תסובבי את הרכב ותחזרי הביתה.‬
‫הבלמים לא מגיבים.‬
‫חרא, הם לא מגיבים!‬
‫"אבל אם איפשהו לאורך הדרך‬
‫"זה נגמר בדמעות…"‬
‫תעצרי את המכונית, לעזאזל! תעצרי כבר!‬ ‫-לעזאזל!‬
‫לא!‬
‫הלן…‬
‫אוי…‬
‫טוב, חניה יפה.‬
‫מישהו נפצע?‬
‫לא. אני בסדר.‬
‫היי.‬
‫סליחה, אנחנו…‬
‫הבלמים לא הגיבו, כי…‬
‫זו מכונית שכורה.‬
‫אמא, היי.‬ ‫-היי, מתוקה!‬
‫אני אמא של האנה, הלן.‬
‫אבא של סמואל, לייף.‬ ‫-היי.‬
‫לייף? אתה אנגלי?‬
‫היי!‬ ‫-לינדה!‬
‫תפסיק כבר!‬
‫ואני אמא של סמואל.‬ ‫-כן, נעים מאוד.‬
‫מאי.‬ ‫-מאי-גון.‬
‫מאי-גון, כן.‬ ‫-כן.‬
‫היי, אבא.‬ ‫-שלום! היי.‬
‫את נראית נחמד.‬ ‫-תודה.‬
‫ויש מסיבת תחפושות. לא ציינתם את זה בהזמנה.‬
‫גם אתה התחפשת. נחמד.‬
‫ברוכים הבאים. אני שמח שאתם כאן.‬
‫כן.‬
‫אז כאן גדלת, או ניסית לגדול.‬
‫טוב, עכשיו הכול ברור.‬
‫כן, לא, כן…‬
‫אתם בטח רעבים. כן.‬
‫כן.‬ ‫-תרצו לאכול משהו?‬
‫כן.‬ ‫-בהחלט.‬
‫כן? בבקשה.‬
‫יסי, תעזרי לי?‬
‫שלום, אני סמואל.‬ ‫-היי, יאקוב.‬
‫תראה מה זה.‬
‫זה מה שקורה כשאתה נותן לאישה לנהוג.‬
‫איך את מרגישה?‬ ‫-קצת יותר טוב עכשיו, האמת.‬
‫אבל חשבתי לבטל הכול.‬ ‫פשוט לבטל את כל העסק.‬
‫זה מה שאת לובשת?‬ ‫-לא, ממש לא.‬
‫אבל זה יפה.‬ ‫-היית מתחתנת בזה?‬
‫אז?‬
‫חתונה קטנה ואינטימית?‬
‫אני אוסרת עלייך לצלם.‬
‫אם הבנות האחרות יראו,‬ ‫הן בחיים לא יסלחו לי.‬
‫לא.‬
‫הכול בסדר, מותק?‬ ‫-לא, אבל אולי יהיה בסדר.‬
‫משהו השתבש?‬
‫טוב, היא…‬
‫יפה, למען האמת.‬
‫נראה לך?‬
‫מותק, כל מה שחשוב‬ ‫זה שאתם אוהבים אחד את השני.‬
‫זה הדבר היחיד שחשוב.‬
‫הלוואי שאמא שלי הייתה אומרת לי את זה‬ ‫לפני שהתחתנתי.‬
‫לשולחנות!‬
‫שבו איפה שתרצו.‬
‫אין אצלנו סידורי ישיבה!‬
‫כאן.‬
‫תשבי כאן.‬
‫ממש מקסים.‬ ‫-אמא?‬
‫אתה לא חושב שאנחנו אמורים לשבת שם,‬
‫בשולחן הראשי עם האנה וסמואל?‬
‫לא, אני בסדר כאן.‬
‫אז אני יכול לשבת כאן, לידך.‬
‫תעשה את זה. תנצל את ההזדמנות לחסות בצילי.‬ ‫-כן.‬
‫מרקו!‬
‫כולם, זה מרקו.‬
‫הוא החבר הכי טוב שלי והשותף שלי.‬
‫אז איפה נושיב אותך?‬ ‫-כן.‬
‫שם יש כיסא פנוי,‬
‫ליד הגברת הצעירה והיפה הזאת.‬
‫אני לא יודע אם…‬
‫כן, זה מושלם.‬ ‫-טוב, תודה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אתה יודע שזה האקס שלה, נכון?‬
‫כן, אני יודע. הוא לוזר אמיתי.‬
‫אחד מני רבים.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מרטין, אתה לא מתכוון להגיד משהו?‬
‫מה?‬ ‫-טוב, אנחנו אורחים.‬
‫וזו החתונה של הבת שלך.‬ ‫-היא גם הבת שלך.‬
‫אבל זו מסורת‬ ‫שהאבא הוא זה שנושא את נאום הפתיחה.‬
‫אבי הכלה.‬ ‫-אתה יודע משהו על זה?‬
‫שהאבא אמור לשאת את הנאום הראשון?‬
‫לא, האמת שבחיים לא שמעתי על זה.‬
‫שלום לכולם.‬
‫שמי הלן,‬
‫ואני לא רק זאת‬
‫שהרסה את הקשת היפה,‬
‫אבל אני גם אמא של האנה.‬
‫וכאמא,‬
‫ייתכן שזה היום המאושר בחיי.‬
‫מלבד מהיום שבו נולדת,‬ ‫כי הוא תמיד יהיה היום הכי מאושר.‬
‫כשהיית קטנה, האנה,‬
‫אמרת לי,‬
‫"אמא, אני בחיים לא אתחתן!"‬
‫לא, כי את התכוונת לגור עם סוס.‬
‫אבל התוכניות האלה השתנו, תודה לאל,‬
‫כשהכרת את סמואל.‬
‫מעולם לא ראיתי אותך מאושרת ככה.‬
‫ושניכם…‬
‫כלומר, תסתכלו עליהם,‬
‫הם מושלמים ביחד.‬
‫והעובדה שאתם מעזים‬ ‫ורוצים לעשות את הצעד הגדול הזה‬
‫בשלב מוקדם יחסית‬ ‫במערכת היחסים שלכם, אני חושבת…‬
‫שזה מרגיש נכון, איכשהו.‬
‫האנה, אני אוהבת אותך.‬
‫ואני רוצה שתדעי שאנחנו כל כך גאים בך.‬
‫וסמואל,‬
‫אין אף אחד שהייתי מעדיפה לראות‬
‫לצידה של האנה בחיים.‬
‫אולי גם אני אומר כמה מילים,‬
‫אם יורשה לי.‬
‫בדרך כלל,‬
‫אוכלים ואז נואמים‬
‫לאחר הטקס.‬
‫אבל אני מניח שזו מסורת מוזרה‬
‫כאן על האי,‬
‫שלפיה אתם נאלצים לעשות את ההפך.‬
‫שמי מרטין שלנר.‬
‫תודה.‬
‫האנה, אני אוהב אותך.‬
‫אין אף אחד שאני מאחל לו אושר והצלחה‬ ‫כפי שאני מאחל לך.‬
‫את האדם שהכי חשוב לי.‬
‫וזהו זה.‬
‫ואני רק רוצה לומר‬
‫שאני מסכימה עם מרטין‬
‫בכך שאני מאחלת לך‬
‫אושר ושגשוג בחיים.‬
‫ואני רוצה לומר תודה גדולה‬ ‫למאי-גון וללייף על שאפשרתם את זה.‬
‫ארגנתם חתונה למופת.‬
‫כן… ושוב סליחה על הנזק לרכוש.‬
‫בואו נרים כוס לחיי החתן והכלה.‬
‫לחיים ומזל טוב!‬
‫כן.‬ ‫-לחיים!‬
‫לחיים!‬ ‫-לחיים!‬
‫כן…‬
‫חברים יקרים,‬
‫בקרוב ברטיל יגיע‬
‫כדי להשיא את הזוג הצעיר.‬
‫אבל…‬
‫דאג, הייתי רוצה שתשיר לנו עכשיו‬
‫שיר שתייה גוטלנדי אמיתי.‬
‫בטח.‬
‫יופי!‬
‫אני מציע את השיר "תודה על המשקה".‬
‫רובכם מכירים את השיר, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫"תודה על המשקה שקיבלנו‬
‫"שקיבלנו‬ ‫שקיבלנו‬
‫"מסדר את הבטן במצב טוב‬
‫"במצב טוב‬ ‫במצב טוב…"‬
‫את לינדה, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫כן. ואת חברה של האנה?‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו חברות מאז היסודי.‬ ‫-זה מקסים.‬
‫אז אתן מכירות טוב אחת את השנייה.‬
‫כן.‬
‫את נהנית?‬ ‫-כן, זה ממש נחמד.‬
‫הושבתי לידך גבר נאה, לא?‬
‫כן‬ ‫-מעניין אם הוא רווק.‬
‫הוא יכול להמשיך להיות רווק,‬ ‫אם את שואלת אותי.‬
‫היינו יחד,‬
‫אבל הזבל הזה בגד בי‬
‫עם מארגנת אירועים, אז…‬
‫זה היה אחד מזיוני הכנסים האלה?‬
‫בדיוק.‬
‫אתה נראה ממש טוב בזה.‬ ‫-תודה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני יכולה לדבר עם סמואל?‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫נתראה אחר כך.‬ ‫-כן.‬
‫כן?‬ ‫-מה עם זה?‬
‫עם מה?‬ ‫-עם זה.‬
‫טוב, אולי אני אוכל…‬
‫אולי אוכל לדבר עם אמא על…‬
‫על זה, ולהגיד…‬ ‫-אין לך תוכנית?‬
‫טעים.‬
‫היי, לינוס.‬ ‫-היי.‬
‫הגלידה טעימה?‬
‫עוד גלידה!‬
‫אתה יודע מה? אני אתן לך חיבוק.‬
‫לא, תפסיקי!‬
‫לא!‬
‫סמואל, יש כתמים על השמלה הגוטלנדית!‬
‫מה קרה?‬
‫זה שוקולד.‬
‫זה לא יורד?‬
‫אולי לא יראו את זה.‬ ‫-את לא יכולה להתחתן בשמלה מלוכלכת.‬
‫לא.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫טוב, לא הבאת שמלה משלך?‬
‫כן,‬
‫אבל היא לא כזאת יפה.‬
‫אני מצטערת, האנה.‬
‫זה מה שאני הייתי צריכה לעשות.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫עם השמלה. זה היה חכם.‬
‫תמסרי ללינוס תודה ממני.‬
‫האנה,‬
‫אני כל כך שמחה שאת תהיי גיסתי.‬
‫גם אני.‬
‫אני יכולה לשאול אותך משהו?‬ ‫-כן.‬
‫את חושבת שסמואל הוא רכרוכי?‬
‫שהוא נמושה?‬ ‫-מה?‬
‫לא. למה את שואלת?‬
‫כי אנחנו תכננו את החתונה הזאת,‬
‫והם לגמרי השתלטו עליה.‬
‫וסמואל לא אומר כלום.‬ ‫-הוא מפחד ממאי-גון.‬
‫גם כריסטיאן.‬
‫אף אחד לא מתנגד לה.‬
‫כשמאי-גון מקבלת החלטה, זה סופי.‬
‫היי, האנה.‬
‫התקרית המצערת עם השמלה‬
‫גרמה לי לחשוב.‬
‫תראי.‬
‫סבתא שלי לבשה אותה‬
‫ביום חתונתה, ו…‬
‫טוב, אני מאוד אעריך את זה‬ ‫אם תלבשי אותה הערב.‬
‫בתור נחמה על מה שקרה עם השמלה.‬
‫תודה.‬
‫את תיראי יפהפייה.‬
‫כן.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫זה אף פעם לא נגמר?‬
‫מה לעזאזל? בלי תלבושת עממית?‬
‫לא, האנה שינתה את זה.‬
‫ממש חבל.‬
‫דיברתם אחד עם השני?‬ ‫-לא.‬
‫איך ההרגשה?‬ ‫-שאני צריך להאשים את עצמי שאני אידיוט.‬
‫זה טוב.‬
‫זאת התחלה.‬
‫של מה?‬ ‫-של החיים החדשים שלך.‬
‫אני מעדיף לקבל את הישנים בחזרה.‬ ‫-אז אתה צריך להילחם על זה.‬
‫על מה אתה מדבר? להילחם? מאוחר מדי.‬ ‫היא עם המתווך הזה.‬
‫דיברת איתו?‬ ‫-לא.‬
‫הוא לא העיפרון הכי מחודד בקלמר.‬
‫את יפהפייה.‬ ‫-אמא שלך רוצה שאלבש את זה.‬
‫מה זה?‬ ‫-ירושה משפחתית.‬
‫סבתא של אמא שלך לבשה אותה בחתונה שלה,‬
‫והיא הייתה בקופסה מאז המאה ה-19.‬
‫או ככה לפחות היא מריחה.‬ ‫-אבל זה… אני…‬
‫הנה אני בא!‬
‫ברטיל!‬
‫אז איפה החתן הכלה?‬
‫אני לא מאמין שתפסת כזאת יפהפייה.‬
‫אתם לא באותה ליגה, אפשר לומר.‬
‫אז אתה חבר במפלגת המרכז?‬
‫ממש לא!‬
‫לא, עזבתי אותם.‬
‫באמת?‬
‫כן… לא, אתה…‬
‫אני במפלגת הלאומנים עכשיו.‬
‫יותר תוסס שם, אפשר לומר.‬
‫יש להם מסיבות טובות יותר.‬
‫אל תחשוב ש…‬
‫רק בגלל שאתה מפורסם…‬
‫זו הסיבה שתפסת אותה.‬ ‫היא פשוט יפה מדי בשבילך.‬
‫החלפת מפלגה?‬
‫כן!‬
‫אוי, לא!‬
‫האנה?‬
‫תפתחי, אנחנו צריכים לדבר.‬
‫היא רוצה להיות לבד.‬ ‫-אבל…‬
‫היא תצא עוד מעט.‬
‫סעו בזהירות. הוא עובד בעירייה.‬
‫כן, אנחנו יודעים.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬ ‫-אל תדאגי, אני אטפל בזה.‬
‫ובכן, לייף.‬
‫אולי נוכל ללכת הביתה עכשיו?‬ ‫-מה?‬
‫אני מקווה שהכול מבוטל עכשיו.‬ ‫-אתה יכול לשכוח מזה.‬
‫מגדל החזירים יפתור את זה? ממש מרגיע.‬
‫תירגע, לייפן.‬
‫לחיים.‬
‫לארס?‬
‫סליחה.‬
‫לא התכוונתי להבהיל אותך.‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫-טוב…‬
‫תהיתי…‬
‫אני רוצה לבקש ממך טובה קטנה.‬
‫איזה סוג של טובה?‬
‫סמואל, הבן הצעיר שלי, מתחתן.‬
‫נכון. בטקס אזרחי, נכון?‬
‫לא, זה לא ככה.‬
‫הם ממש רוצים כומר.‬
‫מתי הם הבינו את זה?‬
‫הם תמיד רצו כומר,‬
‫אבל אני פשוט לא הבנתי אותם.‬
‫אתה רצית שהם יערכו טקס אזרחי?‬ ‫-כן!‬
‫לא…‬
‫אני מאמין במסורת.‬
‫אני לא מאמין עיוור בתנ"ך,‬
‫אבל אני מאוד, מאוד נוצרי.‬
‫אני לא זוכר‬ ‫שראיתי אותך בכנסייה לעתים קרובות.‬
‫אני תמיד יושב מאחור,‬
‫קצת רחוק מהעין.‬
‫טוב, תראה.‬
‫הנה כל הניירת‬ ‫כדי שתוכל לראות שהכול בסדר גמור.‬
‫שלנר?‬
‫כן.‬
‫טוב, אני אהיה שם.‬ ‫אני רק צריך להחליף בגדים.‬
‫שאלוהים יברך אותך, לארס!‬
‫הללויה!‬
‫בסדר,‬
‫אז העניינים לא התנהלו בדיוק כמתוכנן היום.‬
‫קרו כמה דברים אחרים.‬ ‫-בהחלט.‬
‫אבל האנה, את לא יכולה‬ ‫לנסות לשלוט בכל דבר בחיים.‬
‫אם תעשי את זה, את תשתגעי.‬
‫את נשמעת בדיוק כמו סמואל.‬ ‫-יכול להיות.‬
‫אולי אנחנו אומרים את אותם הדברים‬ ‫כי אנחנו אוהבים אותך.‬
‫היי.‬
‫תני לכל מה שיקרה פשוט לקרות.‬
‫- בירה דפוק ת'ראש -‬
‫יש לכם פונץ'?‬ ‫-פונץ'? על מה לעזאזל אתה מדבר?‬
‫בסדר, אני אקח בירת דפוק ת'ראש.‬ ‫-איזו הצלחה.‬
‫מתי יגיע הנציג הבא מהעירייה הבא?‬
‫נוכל לדבר איפשהו בארבע עיניים?‬
‫כן, בסדר.‬
‫אז זה מה שיש לך להציע?‬
‫איפה אנחנו, בסלון?‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫כפי שאתה יכול לדמיין,‬
‫אני מכיר את הבת שלי די טוב.‬
‫אני יודע מתי היא מאושרת.‬
‫היום הוא לא אחד מהימים האלה.‬
‫אז מה אתה אומר?‬ ‫שנבטל את ההצגה הזאת לפני שיהיה מאוחר מדי?‬
‫אתה יודע מה אני חושב עליך?‬ ‫-לא, ולא אכפת לי.‬
‫אבל לא התכוונו לדבר עליי.‬
‫דבר מוזר קרה לפני רגע.‬
‫כן?‬ ‫-שמעתי במקרה את אחיך.‬
‫הוא קשקש עם כמה טמבלים כפריים אחרים.‬
‫וזה נשמע כאילו שאמרת‬
‫שהצעת נישואים להאנה‬
‫רק בשביל להרגיז אותי.‬
‫זה לא נכון.‬
‫לפי התגובה שלך, נראה לי שזה נכון.‬
‫דיברת על זה עם האנה?‬
‫לא, לא נראה לי.‬
‫אני חושב שכדאי לך.‬
‫היא בטח תחשוב שזה ממש רומנטי.‬
‫אבל אולי אתה לא מעז?‬
‫אולי אתה צריך עזרה? אני יכול לעזור לך.‬
‫מה דעתך?‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫כן…‬
‫היי. ברוך הבא.‬ ‫-תודה רבה. תודה.‬
‫כל הכבוד.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫היי. סמואל.‬ ‫-לארס.‬
‫אני שמח שהיית פנוי.‬
‫ברור שאעזור‬
‫כשהמאמין המסור ביותר בקהילה מבקש.‬
‫אלה הורי הכלה.‬
‫מרטין שלנר.‬ ‫-לארס.‬
‫שלום, הלן.‬
‫שלום.‬
‫מזמן לא התראינו.‬ ‫-אה-הא.‬
‫מה זה היה, לעזאזל?‬
‫אתם מכירים?‬
‫כן, בחיים אחרים.‬
‫וואו, איזה יופי.‬
‫אולי לא נצטרך לזרז את הטקס‬ ‫או איך שלא תקרא לזה?‬
‫אולי נוכל להציע לך יין? או בירה?‬
‫יין, בבקשה.‬
‫עדיף אדום.‬ ‫-כן.‬
‫כמו דמו של ישו.‬
‫לא כל דבר חייב לקבל הקשר תנ"כי.‬
‫נכון, סליחה.‬
‫אני אלך להביא את האנה.‬
‫בהצלחה.‬
‫שנשב?‬
‫אמא?‬ ‫-כן?‬
‫ובכן…‬
‫האנה לא רוצה את ההינומה.‬
‫וגם אני לא.‬
‫לא?‬
‫היא לא מתאימה לשמלה.‬
‫וזהו זה.‬
‫לא תהיה שום הינומה.‬
‫אתה לא צריך לצעוק.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני רק הצעתי.‬
‫אל תיקחו את זה כל כך ברצינות.‬
‫היא שם?‬ ‫-כן.‬
‫היא ראתה את הכומר?‬
‫לפני כן, למדתי כלכלה באופסלה.‬
‫אה!‬
‫באותה תקופה הכרנו.‬
‫בדיוק.‬
‫ופתאום אתה מופיע כאן. זה מוזר.‬
‫כן.‬
‫לפעמים העולם קטן.‬
‫אבל יום אחד אלוהים קרא לך.‬
‫לכל הרוחות! לייף!‬
‫סליחה.‬
‫אולי כדאי שנתחיל.‬ ‫-אני חושב…‬
‫שזה יהיה מצוין אם אוכל ללכת להחליף בגדים.‬
‫כן, בוא איתי.‬ ‫-תודה.‬
‫תשתדל… כן.‬
‫טוב, עכשיו יש כאן כומר.‬
‫אני יודע שאת לא רוצה את זה.‬ ‫אני יכול לדבר איתו.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-מה?‬
‫את בטוחה?‬ ‫-אה-הא.‬
‫ודיברתי עם אמא‬
‫שאת לא רוצה את ההינומה.‬
‫ואיך הלך?‬ ‫-היא אמרה, "אין בעיה".‬
‫מה?‬
‫גם אני הופתעתי.‬
‫אנחנו מוכנים?‬
‫כן, יש רק דבר אחד שאני צריך…‬
‫להגיד לך.‬
‫הצעתי לך נישואים‬ ‫כי אני אוהב אותך יותר מכל דבר.‬
‫כן?‬
‫אבל…‬
‫אולי חלק קטן ממני‬
‫עשה את זה רק כדי…‬
‫להרגיז את אבא שלך.‬
‫את יודעת שהוא יכול להיות חלאה.‬
‫זוכרת את ערב חג המולד?‬ ‫איך שהוא התנהג אליי כל כך נורא?‬
‫הצעת נישואין בחג המולד.‬
‫כן.‬ ‫-כדי להתנקם באבא שלי.‬
‫לא, מ…‬
‫לא, כי אני אוהב אותך.‬
‫אבל כן, יכול להיות‬ ‫שזה תרם להחלטה שלי לעשות את זה אז.‬
‫טוב, אז זהו זה.‬
‫היום הזה, שהיה אמור להיות היום שלנו,‬
‫הפך ליום‬
‫שאני מעדיפה לשכוח.‬
‫כן, אבל…‬
‫אני אלך להגיד לכומר.‬
‫טוב, כומר.‬
‫איזו הפתעה.‬
‫כן… גם בשבילי.‬
‫אתה חושב שזה מקרי?‬
‫או שאלוהים הפגיש בינינו שוב?‬
‫רק אלוהים יודע.‬
‫כן…‬
‫בקושי הזדקנת.‬
‫גם את לא.‬
‫את…‬
‫את עורכת דין?‬ ‫-לא.‬
‫הייתי תקופה מסוימת, אבל זה היה מזמן.‬
‫ב-20 השנים האחרונות,‬
‫עשיתי בעיקר מטלות ביתיות.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫החלטת להיות כומר כי נפרדנו?‬
‫בין היתר.‬
‫אני מצטערת.‬
‫זה לא עונש, להיות כומר.‬
‫אני גם לא חייב לחיות בפרישות.‬
‫יופי!‬
‫טוב לדעת.‬
‫כן.‬
‫למה אתה שוכב כאן?‬
‫הגיע הזמן.‬
‫החתונה מבוטלת. זו אשמתך.‬
‫אשמתי?‬
‫כן.‬
‫אמרת לכולם שרק רציתי להרגיז את מרטין.‬ ‫הוא שמע את זה.‬
‫אוי, לא. זה לא טוב.‬
‫איך לעזאזל יכולת לבגוד בי?‬
‫תירגע. אני מצטער. לא התכוונתי.‬
‫אבל אולי זה לטובה.‬
‫לטובה?‬
‫עכשיו אתה לא חייב להתחתן מהסיבה הלא נכונה.‬
‫אתה אוהב את האנה?‬
‫כן, ברור.‬
‫אז אני לא ממש מבין מה הבעיה.‬
‫נישואים הם שאלה של חוקיות.‬
‫אבל אהבה אמיתית עומדת על שתי רגליה.‬
‫אני לא יודע‬ ‫אם נשארו לי רגליים לעמוד עליהן.‬
‫כן, נשארו לך.‬
‫תסמוך עליי.‬
‫כן, תודה על המוזיקה הנפלאה!‬
‫בואו נתארגן בתהלוכה‬
‫ונרד ביחד לאגם.‬
‫חברים,‬
‫לאחי יש משהו לומר.‬
‫החתונה מבוטלת.‬
‫מה?‬
‫האנה ואני החלטנו לבטל אותה.‬
‫זה נהדר!‬
‫כלומר, כמה חבל. אז לא נהיה משפחה.‬
‫זה קצת עצוב.‬ ‫-היי, מרטין.‬
‫אני חושב שכדאי שנלך לדבר מאחורי האסם.‬
‫אז הגטבורגי נעלב עכשיו?‬
‫בן זונה!‬ ‫-מרטין, בבקשה!‬
‫לייף!‬ ‫-תירגע.‬
‫לא…‬ ‫-אלוהים, הוא…‬
‫לא.‬ ‫-סליחה, לייף. לא התכוונתי.‬
‫לעזאזל!‬ ‫-אבא!‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-לא, הזרוע שלי.‬
‫הזרוע?‬ ‫-כן.‬
‫קוראים לזה קארמה.‬
‫תארוז את הדברים שלך‬ ‫לפני שהעניינים באמת יתדרדרו.‬
‫הלן, בואי נלך.‬ ‫-תשכב בשקט.‬
‫תירגע, לייפן. נזעיק אמבולנס.‬
‫איזה יום.‬
‫אוי.‬
‫זה בחיים לא ייגמר.‬
‫זו הזדמנות.‬
‫מרטין!‬
‫אני יכול לעזור לך לארוז.‬
‫תסלח לי, לייף. אני כל כך מצטער.‬
‫זו לא הייתה אשמתך.‬
‫אולי כדאי שנשאיר כאן אמבולנס למשך הלילה.‬
‫לא, זו הפעם האחרונה.‬
‫אני יכולה לבוא אתכם?‬ ‫-מה פתאום?‬
‫את צריכה לטפל באורחים, לפחות בנחמדים.‬
‫כן, כמובן.‬
‫סליחה, ראיתם את האנה?‬
‫האנה?‬
‫האנה! כן, היא לקחה את האופניים‬ ‫ונסעה לכיוון הזה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, בדרך הזאת.‬
‫תודה.‬ ‫-היא לא נראתה שמחה במיוחד.‬
‫את רוצה להיות לבד?‬
‫טוב, זה יום שלעולם לא נשכח.‬
‫לא.‬
‫אני כל כך מרחמת עליהם,‬
‫במיוחד על האנה,‬
‫שהשקיעה מאמץ בתכנון של הכול כמו שהיא רצתה.‬
‫אם מישהו היה מתכנן את היום הזה‬ ‫כפי שהוא יצא בסופו של דבר,‬
‫הוא בטח היה פסיכי.‬
‫אתה היית יכול לתכנן יום כזה.‬
‫לגמרי.‬
‫זה יום מרקו אמיתי.‬
‫אני יודע שאת שונאת אותי.‬
‫אני רוצה שתדעי שלא הייתה לזה שום משמעות,‬
‫לא באמת.‬
‫מה?‬
‫ניסיתי לבגוד בך כדי לגרום לך לקנא.‬
‫למה?‬
‫כי הרגשתי שהקשר שלנו כבר לא ממש חשוב לך.‬
‫שאת חומקת מבעד לאצבעותיי.‬
‫אז הגית תוכנית גאונית כזאת?‬
‫כן.‬
‫למה אתה מתכוון ב"ניסיתי"?‬
‫כלום לא קרה.‬
‫לא יכולתי לעשות את זה.‬
‫אז למה אמרת שעשית?‬ ‫-כדי לראות איך תגיבי.‬
‫אתה ממש מטומטם על כל הראש.‬
‫ומכוער.‬
‫עכשיו כשאתה אומר…‬
‫אתה באמת טיפש ומכוער.‬
‫עושה חשק פשוט…‬
‫תרביצי שלי.‬
‫פחדנית.‬
‫חזק יותר.‬
‫בשביל מה זה?‬ ‫-להגנה.‬
‫למקרה שתהיה עוד אלימות.‬
‫חכם.‬
‫אתה יכול לקחת אותן.‬ ‫אני חייב למצוא את האישה.‬
‫כן, בהחלט.‬
‫שלום, מישהו יכול לתת לנו טרמפ?‬
‫תעשו לי טובה.‬
‫אף אחד? לא?‬
‫איזו חבורה של אפסים.‬
‫הלן, אני הולך!‬
‫בשם אלוהים…‬
‫הלן, אני עוזב בלעדייך!‬ ‫-אני נשארת.‬
‫איפה היית לעזאזל? אנחנו הולכים.‬
‫אתה יכול ללכת. אני נשארת.‬
‫על מה את מדברת? תעשי מה שאני אומר לך.‬
‫אנחנו עוזבים את ההצגה הטיפשית הזאת.‬ ‫-מספיק.‬
‫נמאס לי לגמרי‬
‫להתרוצץ כל הזמן ולנסות לנקות‬
‫את העלבונות שאתה מטיח‬ ‫בכל אדם שאי פעם פגשנו!‬
‫אלוהים, אני מתחרטת שבזבזתי חצי מחיי‬
‫על אידיוט בחליפה.‬
‫על מה את מקשקשת? אמרתי שאנחנו הולכים!‬
‫אני נשארת, מרטין. אתה שומע אותי?‬
‫אתה יכול ללכת הביתה.‬ ‫-מה לעזאזל לא בסדר איתך?‬
‫את באה איתי הביתה…‬ ‫-תפסיק.‬
‫זוז, כומר מזוין!‬
‫זוז!‬ ‫-תפסיק, מרטין!‬
‫זוז.‬ ‫-לא…‬
‫זוז, לעזאזל!‬ ‫-שמישהו יעשה משהו!‬
‫הוא יכול לדאוג לעצמו.‬ ‫-תפסיקו לריב.‬
‫איך הוא ידאג לעצמו?‬ ‫-למה שלא תברר?‬
‫תירגע.‬ ‫-יאקוב, עזוב!‬
‫יאקוב!‬
‫לא…‬
‫מרקו?‬
‫מה עשית?‬
‫לכו לעזאזל.‬
‫מרקו? מ…?‬
‫הוא הכה אותו בראש.‬ ‫מישהו יכול להזעיק אמבולנס?‬
‫אני אתקשר.‬
‫היי.‬
‫סמואל.‬
‫האנה.‬
‫הייתי בחתונה שם.‬
‫זה בכלל לא היה כיף.‬
‫בטח היינו באותה חתונה. אני מזהה אותך.‬
‫אני חושב שהם מתחתנים.‬
‫בשביל מה? זה ממש מיותר.‬
‫גם אני חשבתי ככה.‬
‫מה שחשוב זה שהם אוהבים אחד את השני.‬
‫אני מקווה.‬
‫אני יודע שהוא משוגע עליה.‬
‫הוא אמר שהוא לא יכול לחיות בלעדיה.‬
‫באמת?‬
‫כן, זה מה שהוא אמר.‬
‫ממש עכשיו, שמעתי אותו.‬
‫אני מצטער.‬
‫זה בסדר.‬
‫מה לא בסדר אתכם?‬
‫בדרך כלל המסיבות שלנו בחווה ממש שקטות.‬
‫קדימה.‬
‫לאן אתם לוקחים אותו?‬
‫לבית החולים.‬
‫אפשר להצטרף?‬ ‫-כן.‬
‫לינדה?‬
‫אבל אתם כבר לא ביחד.‬
‫תחזרי. אתם כבר לא ביחד.‬
‫זה…‬ ‫-היי.‬
‫כדאי שתחזור ליבשת.‬
‫עכשיו!‬
‫מזוודה עם גלגלים זה פרקטי.‬
‫מה היית עושה אם מרטין היה תוקף אותך?‬
‫בואי פשוט נגיד שהייתי מטפל בזה.‬
‫איך?‬
‫יש לי חגורה שחורה בקראטה.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫זכיתי שבע פעמים‬
‫באליפות הקראטה לכמרים‬ ‫של הכנסייה השוודית.‬
‫אתה צוחק.‬ ‫-לא, זאת האמת.‬
‫האמת היא שאנחנו רק ארבעה כמרים שמתחרים,‬ ‫אבל עדיין כיף לנצח.‬
‫כן…‬
‫בטח אצטרך להתמודד עם הרבה דברים‬ ‫כשאגיע הביתה.‬
‫כן.‬ ‫-אבל אולי…‬
‫נוכל להיפגש כשהכול יירגע?‬
‫את יודעת איפה למצוא אותי.‬
‫לילה טוב.‬
‫- בית חולים‬ ‫כניסה ראשית -‬
‫- המסיבה הכושלת של השף המפורסם -‬
‫היי.‬
‫מה השעה?‬
‫שבע וחצי.‬
‫ישנת קצת?‬
‫אבל זה בסדר.‬
‫תודה שהצטרפת.‬
‫הם אמרו מתי ישחררו אותי מכאן?‬
‫די בקרוב, לדעתי.‬
‫זה היה רק זעזוע מוח קל.‬
‫כן.‬
‫או שיש כמה חורים בזיכרון שלי.‬
‫מה קרה?‬
‫יאקוב הכה אותך עם קרש.‬
‫ואז הגיע האמבולנס.‬
‫איפה הוא?‬
‫מי?‬
‫יאקוב.‬
‫איזה יאקוב?‬
‫טוב, מה עוד קרה?‬
‫אה, כן.‬
‫שכחתי.‬
‫הצעת לי נישואים באמבולנס.‬
‫באמת.‬ ‫-כן.‬
‫ומה ענית?‬
‫שאתה אידיוט.‬
‫כן, ברור.‬
‫ואז אמרתי כן.‬
‫מה?‬
‫כי גם אני אידיוטית.‬
‫בבקשה.‬
‫מה קורה פה?‬
‫אנחנו מתחתנים.‬
‫באמת? כאן על האי?‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫אוי.‬
‫אני צריכה לשלם על זה?‬
‫לא, זה כלול במחיר.‬
‫נהדר!‬
‫זה נכון?‬
‫העניין עם אבא שלך?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא יכולה לסבול את זה יותר.‬ ‫-אה…‬
‫אני לא יכולה יותר.‬
‫לא.‬
‫אני אוהבת את אבא,‬
‫אבל שאלתי את עצמי כמה זמן תחזיקי מעמד.‬
‫כן, יותר מדי זמן.‬
‫כן?‬
‫והעניין עם הכומר?‬ ‫-לא, אנחנו רק חברים ותיקים.‬
‫נכון לעכשיו.‬
‫זה יכול להשתנות.‬
‫כן, אני מצטערת על הנזק לרכוש.‬
‫זה מה שזה.‬ ‫-כן.‬
‫תבואו לבקר שוב הקיץ?‬ ‫-כן, אנחנו חייבים.‬
‫אז תהיה חתונה?‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫מצוין.‬
‫חתונה זה רק צרות ובלגן.‬
‫כן…‬
‫עושה רושם שאתם מסתדרים מצוין בכל מקרה.‬
‫כן, אנחנו בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫הנה לייפן.‬
‫כן…‬
‫מזל שאתם עדיין כאן.‬
‫אתם צריכים לקחת את הדברים‬ ‫של לינדה ומרקו אתכם.‬
‫מה שלומו?‬ ‫-הוא בסדר.‬
‫הם מתחתנים.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫כן, בהחלט.‬ ‫הוא הציע לה נישואים, והיא הסכימה.‬
‫פנטסטי!‬
‫נפלא!‬
‫כן, בואי…‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫ביי, אמא.‬ ‫-ביי.‬
‫תבואו שוב.‬ ‫-אני מצטערת על… טוב, על הכול.‬
‫לא, זה שום דבר.‬
‫אחי.‬
‫סמואל.‬
‫היי, יסי נוהגת.‬
‫כן, שללו לי את הרישיון בחורף שעבר,‬ ‫אז זה…‬
‫14 דוחות על מהירות מופרזת‬ ‫זה קצת יותר מדי בשביל הרשויות.‬
‫אבל כיף גם לשבת במושב הנוסע.‬ ‫-אתה יכול לנסות לשכנע אותנו בזה.‬
‫היום שבו הוא איבד את הרישיון שלו‬ ‫היה מבורך.‬
‫זה בכלל לא היה כיף.‬
‫למעלה…‬ ‫-לא, בוא.‬
‫אה, אוקיי.‬
‫- כעבור חודשיים -‬
‫- לינדה ומרקו -‬
‫את כל כך יפה.‬ ‫-תודה!‬
‫אלוהים. זה ממש מטורף.‬
‫האנה.‬
‫תוכלי לשמור על סוד?‬
‫כן, בטח.‬
‫זוכרת שאמרתי שמרקו‬ ‫הציע לי נישואים באמבולנס?‬
‫כן, אני זוכרת.‬
‫הוא לא.‬
‫מה?‬
‫רק אמרתי שהוא הציע.‬
‫אבל… אבל לינדה.‬
‫אני יודעת. אבל זה הצליח.‬
‫לגמרי.‬
‫כולם צריכים לעשות את זה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫בואי נעשה את זה.‬
‫חברים יקרים,‬
‫התכנסנו כאן היום‬
‫כדי להביא את לינדה ואת מרקו‬ ‫בברית הנישואים.‬
‫זה היה משהו חשוב?‬
‫או שאפשר להמשיך?‬
‫הוא אמר כן.‬
‫- כעבור שנה -‬
‫"כשדרכינו נפרדות‬
‫"אם ליום או לדקה‬
‫"אהבה, לנצח‬
‫"נשמע כמו סוף נחמד יותר‬
‫"אפשר כמעט לומר‬
‫"שזה פתרון מצוין‬
‫"ישן ומוכח‬
‫"אולי זה יישמע מטורף‬
‫"אבל לאהבה, לנצח‬
‫"יש מתכון פשוט‬
‫"רק לאהוב‬
‫"ולרקוד‬
‫"ולצחוק ולהיות חופשיים‬
‫"להגיד את האמת אם מוכרחים‬
‫"להתווכח ולריב‬
‫"אבל אם איפשהו לאורך הדרך‬
‫"זה נגמר בדמעות‬
‫"תזכרו שזה אף פעם לא‬
‫"קשה מדי‬
‫"להגיד שאתם מצטערים‬
‫"כשנפגשתם, לא היה לכם מושג‬
‫"היום אתם יודעים כמעט הכול‬
‫"אתם מוכנים למחויבות‬
‫"אבל אם רוח קרה נושבת‬
‫"אז אהבה, לנצח‬
‫"היא רעיון מחמם‬
‫"ישן ומוכח‬
‫"הגון ושחוק, אבל…‬
‫"מתכון פשוט‬
‫"רק לאהוב‬
‫"ולרקוד‬
‫"ולצחוק ולהיות חופשיים‬
‫"להגיד את האמת אם מוכרחים‬
‫"להתווכח ולריב‬
‫"אבל אם איפשהו לאורך הדרך‬
‫"זה נגמר בדמעות‬
‫"תזכרו שזה אף פעם לא‬
‫"קשה מדי‬
‫"להגיד שאתם מצטערים‬
‫"תזכרו, זה אף פעם לא‬
‫"קשה מדי‬
‫"להגיד שאתם מצטערים"‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬