Downloaded from YTS.MX
Nem úgy alakult, ahogy terveztem.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Az életem.
Nem is tudom. Annyi minden hiányzik!
- Van valami konkrét? - Például hogy a te korodban legyek.
Akkoriban öt-hat sráccal is hazaindulhattam a bárból.
Ha nem tudtam eldönteni, kit akarok, akkor…
jött mind.
- És most gyakran gondolsz erre? - Igen, eléggé.
Olyankor mi zajlik le benned?
- Hogy érted ezt? - Hát…
Az emlékek miatt felszínre tör a szorongás,
a bűntudat?
Te meg… Te hülye vagy?
- Tessék? - Hát nem érted?
- Nem. - Nem érted, hogy hiányzik?
Azt kérdezted, mi hiányzik az életemből.
- Igen. - Ja.
Bárkit megkaphattam.
Csak rámutattam valakire, aztán hazamentünk.
- Úgy értem… - Tudod, mit bánok igazán?
- Nem. - Hogy férjhez mentem.
Te jóságos isten!
Micsoda ostobaság!
Aztán véget ért a móka.
Jól van.
Szóval,
sajnos letelt az időnk.
- Nézzünk még egy időpontot? - Hanna, ugye?
- Igen. - Adhatok egy tanácsot?
Ne menj férjhez! Akkor vége az életednek.
Meglepetés!
- Mit csináltok? - Elrablunk.
- Épp egy páciens van nálam. - Ő a nagynéném.
Sok sikert, Hanna!
Ne felejts el igent mondani!
ŐRÜLT SKANDINÁV SZERELEM
Hannára.
- Elnézést, kérhetek még egy kis bort? - Hogyne. Vöröset?
Pinot noir-t.
Egy pinot noir-t a 12-es asztalhoz!
STOCKHOLMBA HOZZA GOTLANDOT
- Egészségünkre! - Egészségünkre!
- Elraboltak! - Éreztem, hogy valami készül.
Valószínűleg későn érek haza.
Remélem, rendesek veled.
Azok.
Puszi! Szeretlek.
Szeretlek! Puszi…
- Leánybúcsút tartanak. - Igen?
- Hanna nem megtiltotta? - Úgy tűnik, nem.
- Linda is ott volt? - Gondolom, igen.
Az jó.
És az esküvőn is ott lesz?
- Ő Hanna legjobb barátnője, szóval… - Persze.
- Ezt meg kell értened, Marco. - Igen! Persze. Csak kérdeztem.
- Látom, jól ment. - Hát itt vagy!
Igen, jól ment.
Csőbe húztam. Azt mondtam, hogy kaptam egy magasabb ajánlatot.
- Azonnal aláírt. - A szokásos trükk.
- Gratulálok! - Köszönöm, drágám.
Nem is tudom, mi lenne velem nélküled.
Mit gondolsz?
Miről?
A ruháról.
Ja igen.
Hát, csinos.
Jók a színei. Fiatalabbnak és karcsúbbnak tűnsz benne.
Az esküvőre vettem.
- A picsába! Próbáltam elfelejteni. - Elég volt, Martin!
- Mikor indul az a rohadt hajó? - Ezerszer elmondtam, hogy pénteken.
- Ez egész nap oda-vissza megy? - Igen, pontosan.
Megnézem a jegyeket.
Úgyis ki kell cserélnünk őket. Pénteken egész nap megbeszéléseim vannak.
És péntekenként szoláriumba járok. Szombaton megyünk.
De aznap van az esküvő.
Azt ígértük, hogy pénteken megyünk, hogy megismerjük Samuel szüleit.
Néha nem minden megy a tervek szerint.
Nem is értem, egyáltalán minek házasodnak össze.
Mert szeretik egymást.
- Szerinted így van? - Igen.
Nem is ismerik egymást. Mintha valami vegasi esküvőre mennénk.
Már egy éve együtt vannak.
Ne rontsd el ezt, Martin! Gondolj Hannára!
Épp azt csinálom.
Hát,
a fia esküvőjét mindenki szeretné különlegessé tenni.
Én értelek, apa. De tartanunk kell magunkat Hanna tervéhez.
- Ami persze egyben az enyém is. - Igen.
- Anya ott van? - Aha.
Maj-Gun! Samuel keres!
Igen?
Szia, anya! Megkaptad az e-mailemet az esküvőről?
Az e-mailedet? Igen, elolvastam.
Mert ez nagyon fontos.
Minden a legnagyobb rendben van.
Tökéletes lesz.
Bízhatsz bennünk, Samuel!
- Igen. - Jól van.
Puszillak. Szia!
Puszi!
Megtaláltam a tökéletes ruhát.
Egyszerűen imádom!
Majdnem annyira, mint Samuelt.
- Jó lett volna ott lenni veletek. - Tudom.
De azt szeretnénk, hogy kicsi és meghitt legyen.
Csak a közeli barátok és a családtagok jönnek.
- Ez szép. - De csinálok egy csomó fényképet.
Te ott leszel?
Az esküvőn.
Igen…
Vagy…
Linda gyakorlatilag családtag. Elsős korunk óta ismerjük egymást…
Van időkorlát?
Nem, nincs.
De ez egy kis esküvő lesz.
Kaphatunk még pár felest?
Hozom.
- Egs! - A nap fénypontja.
Ez az!
Figyu! Gondolkodtam.
Hogy a francba fogod elviselni, hogy Hanna apja lesz az apósod?
Megértelek.
Első blikkre nehéz esetnek tűnik.
De ha megismered, rájössz, hogy még rosszabb.
Na ja. Hogy jön ki a szüleiddel?
Majd meglátjuk.
- Még sosem találkoztak? - Nem.
Sok sikert! Imádni fogják egymást.
- Akkor holnap! - Aha.
Hanna?
Alszik.
Kicsit túl sokat ivott.
- Értem. - Igen.
- Akkor jó volt. - Igen.
Nem akartam itt hagyni a leendő feleségedet.
- Kösz! - Nincs mit.
Hé!
Tudod, hogy Marco is ott lesz az esküvőn?
Semmi baj.
Kösz, hogy vihetem Jacobot is!
Jacobot?
Az új barátomat.
Szia!
Bassza meg!
Hanna?
Anya hívott. Nem jönnek.
Az esküvőre?
Nem, holnap, ahogy megbeszéltük.
Ja tényleg. De az nem számít.
De. Rossz fényt vet rám a szüleid előtt.
Dehogy! Kicsim, semmi baj.
Őket ez nem érdekli. Biztos ezer dolguk van.
- Tessék! - Várj!
Először inkább vizet iszom.
Hogy vagy?
Nem kellett volna belemennem a lánybúcsúba.
Szerintem megutáltak.
Miért?
- Rájöttek, hogy Lindát meghívtuk. - Ajjaj!
Idegesítelek?
Aha.
De azért szeretlek.
Nem érdemellek meg.
Dehogynem.
Én vagyok a mázlista.
Nincs időm a rosszullétre. El kell hoznom a ruhát, még nem pakoltam össze…
És még emlékeztetnem kell anyukádat a tervünkre, mert…
Kicsim!
Tegnap emlékeztettem.
- Minden rendben. - Minden?
Azt hiszem, igen.
Tudom.
Oké.
Jó.
Akkor én most lezuhanyozom.
Menjünk tovább! Mi van a Bergsgatan 7-tel?
A hirdetés nagyon jól sült el.
Drágám, mi a helyzet a Bergsgatannal?
Eddig csak négyen jelentkeztek, hogy megnéznék.
Ugye nem felejtetted el, hogy Jacobbal nem leszünk a hétvégén?
- Hogy? - Igen.
Esküvőre megyünk Gotlandra. Már mondtam.
Ja tényleg.
Szuper!
Egy vetélytársunk lánya megy férjhez.
Oké.
Martin Kjellner lánya.
- Gyilkos Martiné? - Az övé.
Linda és a lánya, Hanna, gyerekkori barátok.
Ő megy férjhez.
Akkor pár napig Linda nélkül kell boldogulnunk.
Meg az én hiányomat is meg kell oldanotok.
Az általában nem probléma.
Én is ezt mondtam,
de elkezdte játszani a nehezen megkaphatót.
Mondtam neki, hogy cseszheti. Hogy nyakig ül a szarban, és ő is tudja.
Jó.
Igen.
- Augusztusra bekebelezhetjük őket. - Letennéd?
- Remek. - De…
Egy perc!
Ha inkább a munkájával…
Letennéd?
…a kinézete helyett…
Martin!
Bocs!
Douglas, várj egy kicsit! Valaki nekiállt itt hisztériázni.
- Mi van? - Elfogytak a repjegyek.
És a kompra sincs már autós jegy.
- Bérelj autót Visbyben! Csak menni fog. - Igen, de én…
Bérelj ki egy Teslát, egy BMW-t, vagy valami szart!
- Visszahívhatlak. - Nem volt fontos.
Nyilván tele vagyunk, amikor le kell lépnem.
Nyugi! Majd én megoldom.
Mákom volt. Elcsíptem az utolsó gotlandi repjegyet.
- Tényleg? Gratulálok! - Kösz!
Remélem, Linda nem most vette.
- És ha egymás mellett kötünk ki? - Hé!
Linda az új pasijával jön.
Van egy mappa a hátsó ülésen.
Ideadnád?
- Van benne egy lista a teendőinkről. - Azta!
Most, hogy anyáék nem jönnek, változik a terv.
Holnap végig kell vennünk a szüleiddel.
Figyelj!
Ez talán hülyén hangzik majd, de helyet cserélhetnénk?
Miért?
Ha a bátyám is ott lesz, szét fog szívatni.
- Mégis hogy? - „A nő hordja a nadrágot?”
- Na ne! Most komolyan? - Igen, komolyan.
Akkor segítenünk kéne neki, hogy érettebben gondolkodjon.
- Mégis hogy? - Én vezetek.
És te elmondod neki, hogy neked ez nem gáz.
Jó, legyen így!
Ez biztos Samuel!
- Faszom, itt van Kristian! - Állj ki az elveidért!
Mi a franc? Hanna vezet.
Istenkém!
De jó! Végre itt vagytok!
- Szia! - Szia!
- Jó volt az út?
Szevasz, öcskös!
- Szia! - Szia, Leif!
Figyelj, gondolkoztam valamin.
Tudom, mit fogsz mondani. Igen, Hanna vezetett.
És tudod, mit? Nekem jó így. Még tetszik is.
Mi van?
A női és férfi szerepek sokat változtak.
Te meg miről hadoválsz?
Mivel nem voltál itt, nem tudtunk neked legénybúcsút szervezni.
Ja. Nem gáz, én nem is…
- Szóval most elrablunk! - Ne!
- Igen! - Ők meg mit…
- Segítség! - Mi ez?
- Segítség! - Samuel! Mi ez?
Legénybúcsú.
- De ő nem akar legénybúcsút! - Ezt nem ő dönti el.
Gyerünk!
Na, mit szólsz?
Gyerünk, srácok!
De mára volt egy napirendünk…
Nem lesz semmi baj. Majd én mindenben segítek neked.
- Tényleg? - Igen.
Mikor érkeznek a szüleid?
- Samuel nem szólt? - Nem.
Nem tudnak eljönni.
- Leifen! - Igen?
Nem tudnak eljönni!
- A szülei? - Igen.
Nem tudnak eljönni.
- Na ne! - Mármint ma. De holnap igen.
Úgy nem lesz időnk megismerkedni.
Idegenek leszünk.
Ez elég szomorú.
- Igen. - Igen…
De ne ragadjunk bele az önsajnálatba!
- Ne! - Gyere!
Megmutatom, mit terveztem nektek holnapra.
Leifen, bevinnéd a cuccukat a vendégházba?
Persze.
De hogyan…
Hogy fogunk…
Hogy ismerjük fel őket?
Ez majdnem elszomorított.
- Persze, értem. - Igen.
De…
Arra gondoltam, holnap ehetnénk itt.
- Hát, ez gyönyörű. - Az.
Ha jól értem, azt szeretnétek, hogy alkonyatkor legyen a szertartás.
- Ugye? - Igen.
Akkor előtte kéne ennünk.
- Hogy a vendégek ne legyenek éhesek. - Vendégek?
Nem lenne jobb hagyni a formalitásokat?
Aztán a szertartás lesz az est fénypontja.
Küldtem egy e-mailt a…
- Hát persze. - Igen.
Gyere, megmutatom, hol fogtok aludni.
Jó.
Hát akkor…
- Ez gyönyörű! - Köszönöm.
Hanna, szeretnék mutatni neked valamit.
Igen?
Ez lenne az.
Ez volt rajtam, amikor Leiffel összeházasodtunk.
Biztos gyönyörű voltál.
És…
most megigazíttattam.
Hogy jó legyen rád.
Hát, igazság szerint…
Ez gyönyörű.
De hoztam a sajátomat, úgyhogy…
A családunk összes nőtagja ezt viselte az esküvőjén,
három generáción át.
Az hosszú idő. Az…
Hát persze…
Egyszer a hagyományoknak is vége szakad.
- Maj-Gun? - Igen?
Ne csináljunk ebből problémát! Szívesen felpróbálom.
Akkor igazi Svensson lesz belőled, Hanna.
Köszönöm!
- De meg akartam tartani a Kjellnert. - Miért?
Így egyszerűbb. Akkor nem kell átírni a jogsin vagy az útlevélen.
- Vagy Instán. - Igen, Instán.
Igen!
Igen, most más idők járnak.
Állj meg! Itt jó lesz.
Gyerünk!
Ez az.
Gyerünk!
- És most leugrunk. - Mi?
Ugorj!
- Vegyétek le! - Vigyük a…
- Ne! - Ne!
- Gyere! - Jaja.
Így, ni! Jöhet a ki dob közelebb a vőlegényhez.
- Mit műveltek? - Nyugi, ez a hagyomány.
Joel legénybúcsúján is játszottuk. Ő élvezte.
Nem. De ezt rohadtul élvezni fogom.
- Ne! - Nézz ide!
Ez csak jó lehet.
Ne!
- Szép! - Talán a szél miatt. Ki tudja?
Én igazi ász vagyok ebben.
Mi volt ez? Neked elment az eszed?
- Bocs! - Ne Samuelen állj bosszút, Joel!
- Ő ott sem volt a legénybúcsúdon. - Miféle baromság ez?
- Bocs, ez tényleg baromság. - Bocs!
Igyunk egy sört, és felejtsük el!
Mi van? Én nem is dobhatok?
Nem.
…Samuel Svenssont hívta. Kérem…
Üdv, Samuel Svenssont hívta. Kérem, küldjön SMS-t, és…
Figyu, honnan jött az ötlet, hogy összeházasodjatok?
Ráadásul ilyen hamar.
Szeretem Hannát.
Igen, ez is egy ok,
de azért a házassághoz önmagában kevés.
Én nem csak szeretem őt.
Ami köztünk van Hannával, az ennél jóval több.
Sokkal.
Csak egy dolog van, ami beárnyékolja a dolgot.
Az apja gyűlöl engem.
Miért?
Nem tudom.
Mindig olyan leereszkedő velem.
Mindegy, mit csinálok, az sosem elég jó Martinnak.
Nem elég, hogy híres séf vagy?
Úgy tűnik, nem.
De ha összeházasodunk…
Akkor el kell fogadnia.
- Ezért kérted meg Hanna kezét? - Nem.
Dehogy!
De jó volt látni, hogy elszállt az agya, amikor bejelentettük,
és amikor felfogta, hogy nem tudja megakadályozni.
- Meg is ölhetted volna helyette. - Mi odaát nem csinálunk ilyet.
Nem, ti inkább mindent túlbonyolítotok.
- Na, jó volt? - Nem. Ezek teljesen meghibbantak.
Mázlid, hogy időben elköltöztél.
Tessék?
Jókor mentél el a szigetről.
- Aha. - Ja.
Hé, apa!
Hagynád ezt a gotlandi tájszólást az esküvő idejére?
- Én így beszélek. - Nem, te göteborgi vagy.
Gotlandi vagyok.
Nem, nem vagy az. Nem értem, miért erőlteted ezt.
Itt lenézik a göteborgiakat.
- Gotlandi vagyok. - Göteborgi dialektusban beszélsz!
Mi a franc…
Ez csak véletlen volt.
Ha dühös vagyok, előfordul.
- Aha. - Hol van Hanna?
A nagy vendégházban.
- A nagy vendégházban. - Igen, értem.
- Gotlandi vagyok, bassza meg! - Hát persze, apa.
Te kis…
Ne, ne csináld! Ne már!
Bocs, próbáltam leállítani őket, de Kristian nem komplett.
Szia!
Mi a baj? Történt valami?
Igen. Anyukád azt szeretné, ha ebben mennék hozzád.
Oké. És te nem akarod?
De.
Csak olyan boldog vagyok!
- Persze hogy kurvára nem, Samuel! - Nem, oké.
Ezen a szigeten rengeteg a helyi hagyomány.
Én ezt fel nem veszem! Ezt neked kell megoldanod.
Ha én mondok valamit, anyukád örökre megutál.
Oké. Megpróbálok beszélni vele.
De nehéz, mert ő…
Elintézem.
Hé!
Ez a mi napunk,
a mi esküvőnk.
Igen.
Jaj!
- Ez meg mi? - Ki kell mennünk.
- Miért? - Ha szól a csengő, mindenki kimegy.
Jan-Inge, aki összead minket, ma jön.
Valószínűleg ő ért ide.
Jó, te menj előre! Én átöltözöm és felfrissítem magam.
Oké.
- Történt valami? - Jan-Inge.
Leesett a tetőről, és eltörte a lábát.
- Most? - Aha.
- Ma? - Igen.
A nagy ház tetejéről esett le?
Nem, azt mondta, hogy tetőt akart cserélni a pajtán.
- Az új, a kicsi vagy a szar pajtán? - Nem a főzőházon?
- Nem, azt hiszem, a régi pajtán. - Igen, a régi pajta volt.
- Számít ez? - Mi?
Miért számít, melyik tető volt?
- Hogy tudjuk mekkorát esett. - Én azt akarom tudni, ki ad össze minket!
Igen…
- Szia! - Jesszusom!
- Megijesztettél. - Mit csinálsz?
Átöltözöm.
Hogy hívnak?
Linus!
Itt van!
Linus, neked nem szabadna itt lenned.
Menj apuhoz!
Bocsi, meglógott előlem!
Semmi gond.
Még nem találkoztunk.
- Jessie. - Tényleg!
Kristian neje.
Hát persze!
Hanna.
Bocs, annyi minden történt, és kicsit feszült vagyok.
Hidd el, megértem.
Megpróbálta rád kényszeríteni?
Igen. Hát, nem kényszerített, de…
Jaj, bocs! Talán tetszik.
Hát gyönyörű.
De nem rajtam, és nem az esküvőmön.
Gyűlölöm az esküvői fotónkat. Olyan, mint a Skansen plakátja.
- Megpróbálunk megszabadulni tőle. - Sok sikert hozzá!
Kösz.
Hallottad, mi történt Jan-Ingével?
Mi?
Hallottad?
Igen, Jessie-től.
Apa telefonál párat, hogy kerítsen valaki mást.
Értem.
Hé, Samuel, bejössz beszélgetni?
- Persze. - Gyere!
- Samuel? - Igen?
- Ne hívjuk fel a lelkészt? - Ne!
Polgári szertartás lesz. Ez fontos Hannának.
És nekem is.
Jól van.
- Mit csinálsz? - Lefújjuk. Felejtsük el az egészet!
Ezt az ilyen krízisek esetére hoztam. Hoznál két poharat?
Szívem!
Nyugodj meg! Minden olyan lesz, amilyennek szeretnénk.
Mégis hogy?
Tökéletes lesz. Megígérem.
Gyere csak!
Megoldódott.
- Találtál valakit? - Aha.
- Egy papot? - Nem, Bertil Fredet.
Ő is az önkormányzatnál dolgozik.
- Tényleg? - Igen.
Azt hiszem, a Centrum Párt tagja, vagy ilyesmi.
Szóval ne aggódjatok!
Köszönjük!
Ti most isztok?
Nem, dehogy!
Épp azt kérdeztem Samueltől, miért hozta el.
Igen. Nem, én…
Csak vészhelyzet esetére hoztam.
De már nincs vészhelyzet.
Szerintem most rátok férne egy kis pihenés.
Holnap nagy nap lesz.
Még mindig inni akarsz?
Nem.
- Szia! - Szia!
Ez a mi napunk.
Már nincs visszaút.
- Mi? - Bizony.
Ez elég baljós.
Csak vicceltem.
Tényleg?
Igen.
De Samuel…
Én nem úgy… Csak vicc volt.
Hé…
Bevetted?
Igen, bevettem.
Kibonthatom?
Ki.
Na ne!
Arany, igazi arany.
Hogy el tudd adni, ha megözvegyülsz.
Akkor jó. Mindenre gondoltál.
Rád adhatom?
Lássuk!
Megvan.
Már majdnem. Várj!
Siker!
Ez gyönyörű!
Kösz, kicsim!
Betettem a zacskóba, de nem biztos, hogy elhoztam.
Ez meg mi?
Hűha!
Jó reggelt!
Gyertek, mutatok valamit.
Na, mit szóltok?
Beetetőzik a szerelmetek.
- Erre nem számítottatok, mi? - Nem…
Ez…
Azt hiszem, elég egyértelműek voltunk…
- Hogy kis esküvőt szeretnénk. - De az olyan szomorú!
Rendesen elszomorított, Amikor megtudtuk, milyen kevés barátotok van.
- De… - Mi az?
- Úgy döntöttünk, nagy lagzit csapunk. - Igen.
„Nem egy kis szar esküvőt”, ahogy Leifen mondta.
De az a helyzet, hogy mi…
Mi szeretnénk…
Az meg mi?
Apád apró meglepetése,
egy négy keréken guruló bár.
Te jó ég!
- Micsoda buli lesz! - Igen.
És nyugodtan szólj, ha kell a segítségem!
Miben is?
Felvenni a ruhát.
- Igen… - Igen.
Az…
Anya, arra gondoltunk…
Igen?
Hogy majd én segítek neki.
A vőlegény nem csinálhat olyat!
Nem.
- Nem. - De én nem akarom.
Nem akarlak ezzel zavarni.
Annyi dolgod van, szóval…
De ezt szeretetből tenném.
Az ilyesmire mindig van időm.
Bizony.
Linda!
- Szia! - Szia!
Azt hittem, ti már ott vagytok.
Martinnak volt pár halaszthatatlan meetingje.
- Tudod, hogy megy ez. - Igen, megértem.
Persze.
- Van kocsid? - Busszal megyünk.
- Megyünk? - Én és az új barátom.
És Marco? Ő nem jön?
Szerintem de.
Igen…
Elvigyünk titeket? Béreltünk autót.
Megtennétek? Ha beférünk.
Hát persze.
- Akkor a kikötőben. - Jó.
- Szia! - Szia!
A kisállattal az autójukban utazók,
kérjük, fáradjanak a 7-es fedélzetre!
A kisállattal az autójukban utazók…
- Mi a franc? Már iszol is? - Igen, a kávé mellé.
Néha élvezni is kell az életet.
- Dehát vezetünk! Béreltem autót. - Csak egyikünk vezet, nem?
Te leszel az. Vagy ebben az autóban két kormány van?
Egészségedre!
Linda és a barátja is velünk jönnek.
Összefutottunk.
Marcóval jött?
Nem, megismert valakit.
- Valaki újat? - Igen.
Linda okos nő. Talán ezzel ugyanerre ösztönzi majd Hannát.
Martin, fejezd be ezt!
Elég ebből!
Jó éjt!
- Hát itt vagytok! - De itt ám.
- Szia! Helene. - Nocsak!
- Örvendek. - Jacob.
A kis Linda. Szia!
Hallom, váltottál. Most kivel vagy?
Ő itt Jacob.
Üdv! Igazi megtiszteltetés egy ekkora legendával találkozni.
Köszönöm.
Legendával?
Martin Kjellner igazi legenda ingatlanos berkekben.
Vagy úgy.
A mindenit! Hol dolgozol?
Ahol Linda, a Sjögren & Hallmannál.
Igen. A pokolba!
És milyen Johan Sjögrennek dolgozni?
- Egész jó. Bírom, meg minden. - Lehetsz őszinte. Haszontalan egy alak.
Hát igen, néha tényleg igazi faszkalap.
A faszkalap azért erős. Csak szívatlak.
Hát persze.
Menjünk az autókölcsönzőhöz! Szerintem erre lesz.
- Te bedőltél ennek? - Igen…
Ez amfetamint szed?
Mi a halál? Ébren van ez?
- Hahó! - Még van pár dolgom.
- Nehéz egyszerre két dolgot csinálni. - Igen, megértem.
- Nos, lefoglaltuk… - Kjellner?
Igen, pontosan.
- Autó? - Igen, hacsak nincs vízibiciklijük.
Szóval autóbérlés…
Van egy Toyota 86-osom.
Bármennyit mehetnek vele. Üres tankkal adjuk.
Odakint áll.
Ez meg milyen nyelven beszél?
- Egyáltalán nincs benzin a tankban? - Egy kicsi van.
- De elég az első benzinkútig? - Ha szerencséjük van.
Az ilyesmi mindig lutri.
- Kéri a jogosítványomat? - A saját felelősségére vezet.
Rendben, értem.
Meg is vagyunk.
- Tessék. - Köszönöm.
Ja, és még valami.
A kicsike néha picit szeszélyes.
Előre szólok, hogy ne lepődjenek meg.
- Ez igazán remek, köszönjük. - Igen.
Ez eddig elég nehézkes. Majd…
M-X-B-0-0-8.
Ott van!
Igen. Köszönöm.
A picsába, Helene!
Egy egyszerű feladatot adok, és ez lesz belőle.
Nem volt más autó a szigeten. Hívtam a Hertzet, az Avist…
Azt mondtad: „Bérelj ki egy Teslát, egy BMW-t, vagy valami szart!” Tessék.
Itt a szarod.
Tegyétek be a cuccokat, hogy indulhassunk!
Meg kell állnunk tankolni.
Tedd be a kocsiba!
Legalább a dombra feljutottunk!
Kicsit ijesztő ez a kocsi.
- Mintha a fék nem reagálna. - Akkor ne hajts ilyen gyorsan!
De…
Mi az isten?
Akár egy hercegnő.
Hát igen…
Jaj!
Oké, hallgatlak! Hogy fogjuk ezt helyrehozni?
Hát…
- Passz. - Gyáva vagy.
- Mindent rájuk hagysz? - Én megteszem, amit tudok.
Mondta a gyáva.
Muszáj ekkora ügyet csinálni ebből?
Oké, nem pont úgy alakultak a dolgok, ahogy terveztük,
de…
- Próbáljuk meg jól érezni magunkat! - Jó.
- Igazad van. - Igen.
Csináljuk!
Igen.
Majd a következő esküvőmnél mindent kézben tartok.
Most mi jön? Feláldozunk egy tehenet a jó időért?
- Nem, egy bárányt. - Mi?
- Nem tudom. - Akkor mit állunk itt?
Ha szól a csengő, mennünk kell. Ez hagyomány.
Hát itt vagytok!
Mi az?
Arra gondoltunk,
hogy mivel olyan későn lesz a ceremónia, fordítva csináljuk, és előtte tartjuk.
- Mit? - A mátkamustrát.
- Hogy mit? - A mátkamustrát.
Ez hagyomány. Nem mondtad el neki, Samuel?
Ilyesmit nem terveztünk.
- Mi ez? - Csak megnéznek titeket.
Mégis kik?
A környékbeliek.
Lehet, hogy jó sokan Feladtunk egy hirdetést.
A szüleim nincsenek itt, és a barátaim…
Talán megvárhatnánk őket a mátkamustrával.
Mert hát… Nekem most… Bocsánat, ez…
- Szia! - Hol vagy? Szükségem van rád.
- Minden oké? - Nem, ez kész katasztrófa.
Borzalom az egész. Most kellenél.
Mindjárt ott vagyunk. A szüleid elvisznek minket.
Siessetek, mert lemaradtok a mátkamustráról!
Hanna üzeni, hogy siessünk.
Lesz valami
mátkamustra.
Mátkamustra?
Hanna?
Itt vagyok!
Hogy itt!
Mindenki téged vár.
Nyugi, csak pár perc az egész.
Jól nézek ki.
Igen.
Lélegzetelállítóan.
Te rajtam is túleszel.
Már várnak.
Itt jön a menyasszony!
És itt jön a vőlegény!
Most pedig Maj-Gunnal szeretnénk elénekelni egy dalt,
amit mi magunk írtunk.
Igen. A címe „Örökké tartó szerelem”.
Egy olyan korban Amikor folyton távol vagyunk egymástól
Az örökké tartó szerelem
Szebb végkifejletnek tűnik
Szinte azt is mondhatnánk
Hogy csodálatos eszme
Régi, jól bevált dolog Talán őrültségnek hangzik
De az örökké tartó szerelem receptje Igazán egyszerű
Csak szerelem kell hozzá
Tánc, nevetés és szabadság
És ha kell, zengjen az igazság !
Vitatkozz és harcolj !
Da ha közben valaha is
Könnyek potyognának
Ne feledd Bármikor azt mondhatod
Bocsánat
Már el is kezdték?
Valaki énekel?
Faszom! Fordulj meg, és menjünk haza!
Nem működik a fék.
A francba, hiába fékezek.
Da ha közben valaha is
Könnyek potyognának…
- Állítsd meg az autót! Állj meg! - A francba!
Ne!
Helene…
Jaj!
Jó kis helyet találtál.
Megsérült valaki?
Nem. Nem esett bajom.
Sziasztok!
Elnézést, mi…
Nem működött a fék, mert…
Ez bérautó.
- Szia, anya! - Szia, drágám!
Hanna édesanyja vagyok, Helene.
- Én Samuel apja, Leif. - Üdv!
Life? Angol vagy?
- Szia! - Linda!
Leif! Hagyd abba!
- És Samuel anyukája vagyok. - Örvendek!
- Maj. - Maj-Gun.
- Maj-Gun. Hogyne! - Igen.
- Szia, apa! - Szia!
- De csinos vagy! - Kösz.
Látom, jelmezes buli lesz. A meghívón nem írtátok.
Te is beöltöztél. Igazán csinos.
- Isten hozott! Örülök, hogy itt vagytok. - Oké.
Szóval itt nőttél fel, vagy hát próbáltál felnőni.
Ez mindent megmagyaráz.
Igen, nem, vagyis…
Biztos éhesek vagytok.
- Igen. - Kértek enni?
- Igen. - Hogyne!
Igen? Akkor gyertek!
Jessie, segítenél?
- Szia! Samuel. - Szia! Jacob.
Hú, öcsém!
Ez a vége, ha hagyod, hogy a nők vezessenek.
- Na, hogy vagy? - Most már egy kicsit jobban.
De elgondolkodtam rajta, hogy lefújom az egészet.
- Ez lesz rajtad? - Nem, nem ez.
- Pedig szép. - Te férjhez mennél benne?
Na és? Ez lenne a kicsi, meghitt esküvő?
Egy képet sem csinálhatsz.
Ha a többiek meglátják, sosem bocsátanak meg.
Nem.
- Minden rendben, drágám? - Nem, de még van rá esély.
Valami baj van?
Hát, ez
amúgy szép.
Tényleg?
Kicsikém, csak az számít, hogy szeretitek egymást.
Ez az egy számít.
Bárcsak ezt az én anyám is elmondta volna az esküvőm előtt!
Gyertek enni!
Oda ültök, ahova csak szeretnétek! Itt nincs ülésrend.
Tessék.
Te ülj ide!
- De gyönyörű! - Anya?
Nem gondolod, hogy oda kéne ülnünk
a főasztalhoz Hanna és Samuel mellé?
Nem. Nekem jó itt.
Akkor ülhetnék melléd.
Ülj! Sütkérezz a dicsőségem fényében!
Fogok is.
Marco!
Emberek, bemutatom Marcót. Ő a legjobb barátom és az üzlettársam.
Üdv!
- Na, hova is ültessünk? - Hát igen.
Itt egy üres szék,
emellett a fiatal, csinos hölgy mellett.
Nem tudom, hogy…
- Igen, ez tökéletes lesz. - Jó, köszönöm.
- Sziasztok! - Szia!
- Szia!
Tudod, hogy ez az exe, ugye?
Igen, tudom. Igazi lúzer.
Akad még pár.
- Szia! - Szia!
Martin, nem mondanál valamit?
- Mit? - Vendégek vagyunk.
- És ez a lányod esküvője. - Ő a te lányod is.
De az a hagyomány, hogy az apa mondja a nyitóbeszédet.
- A menyasszony apja. - Te hallottál erről?
Hogy a menyasszony apja mondja az első beszédet.
Nem, erről még sosem hallottam.
Üdv, emberek!
Helene vagyok,
és amellett, hogy én tettem tönkre azt a gyönyörű boltívet,
egyben Hanna anyukája is vagyok.
És egy anyának
talán ez élete legszebb napja.
Kivéve azt, amikor megszülettél, mert azt semmi sem múlhatja felül.
Hanna, egyszer kis korodban azt mondtad:
„Anya, én sosem megyek férjhez!”
Mert egy lóval akartál együtt élni.
De a tervek, hála az égnek, megváltoztak,
amikor megismerted Samuelt.
Sosem láttalak ilyen boldognak.
És ti ketten…
Nézzetek csak rájuk,
egyszerűen tökéletesek együtt.
És az, hogy ilyen hamar meg meritek és meg akarjátok tenni ezt a nagy lépést
egy ilyen rövid kapcsolat elejét, az szerintem…
Valahogy helyesnek tűnik.
Hanna, szeretlek.
És szeretném, ha tudnád, hogy büszkék vagyunk rád.
És Samuel,
senkit nem látnék szívesebben
Hanna társaként az életben.
Én is szólnék pár szót,
ha nem gond.
Általában
a ceremónia után szokás enni és beszédeket tartani.
De gondolom, ez egy fura helyi hagyomány,
ami miatt ezen a szigeten ezt fordítva csinálják.
Martin Kjellner vagyok.
Köszönöm.
Hanna, szeretlek.
Nincs más a világon, akinek ennyi örömöt és sikert kívánnék.
Te vagy nekem a legfontosabb.
Ennyi.
Hadd csatlakozzam Martinhoz,
és kívánjak neked
boldogságot és jólétet az életben!
Egyúttal szeretnék köszönetet mondani Maj-Gunnak és Leifnek mindezért.
Nagyon jól megszerveztétek.
Igen… És még egyszer elnézést a boltívért!
Igyunk a menyasszonyra és a vőlegényre!
Egészségetekre, és gratulálok!
- Igen. - Egészségetekre!
Igen…
Kedves barátaim,
Bertil hamarosan megérkezik,
hogy összeadja az ifjú párt.
De…
Dag, most szeretném, ha elénekelnél nekünk egy eredeti,
hamisítatlan gotlandi ivódalt.
Jól van.
Ez az!
Szerintem legyen a „Kösz az italt”!
- A legtöbben ismeritek, ugye? - Igen.
Kösz az italt, amit kaptunk
Amit kaptunk Amit kaptunk
Ez jól megedzi a gyomrunk
A gyomrunk A gyomrunk
- Lindának hívnak, ugye? - Igen.
- Igen. És Hanna barátnője vagy? - Igen.
- Általános iskola óta barátnők vagyunk. - De jó!
Akkor nagyon jól ismeritek egymást.
Igen.
- Jól érzed magad? - Igen, minden szuper.
Jóképű fiút ültettem melléd, nem igaz?
- Igen. - Talán szingli is.
Ha rajtam múlik, az is marad.
Együtt voltunk,
de az a szemétláda megcsalt egy rendezvénykoordinátorral, szóval…
Félredugott valami konferencián?
Pontosan.
- Ez nagyon jól áll. - Kösz.
- Szia! - Szia!
- Beszélhetnék Samuellel? - Persze.
- Majd dumálunk. - Jó.
- Igen? - Na, mi lesz?
- Mivel? - Ezzel.
Hát, talán…
Talán beszélhetnék anyával…
- És mondhatnám, hogy… - Nincs terved?
Nyami!
- Szia! - Szia!
Ízlik a fagyi?
Kérek még!
Tudod, mit? Megölellek.
Ne, hagyd abba!
Jaj, ne!
Samuel, teljesen összekented a ruhámat!
Mi történt?
Ez csoki.
Menthetetlen?
- Talán nem is látszik majd. - Nem mehetsz férjhez koszos ruhában.
Hát nem.
Most mi legyen?
Nem hoztál egy saját ruhát is?
De hoztam, de az közel sem ilyen szép.
Sajnálom, Hanna.
Nekem is ezt kellett volna.
Mit?
Amit a ruhával csináltál. Okos húzás.
Üzenem Linusnek, hogy köszönöm.
Hanna,
úgy örülök neki, hogy a sógornőm leszel!
Én is.
- Kérdezhetek valamit? - Igen.
Szerinted Samuel pipogya?
- Gyáva alak? - Mi?
Nem. Miért kérded?
Mert megterveztük ezt az esküvőt,
de mindent felülírtak.
- És Samuel meg sem mukkan. - Fél Maj-Guntól.
Ahogy Kristian is.
Maj-Gunnal senki sem ellenkezik.
Ha valamit a fejébe vesz, az úgy lesz.
Szia, Hanna!
Az a szerencsétlen baleset, ami a ruhával történt,
elgondolkodtatott.
Nézd csak!
A nagymamám ezt viselte
az esküvőjén, és…
Hát, sokat jelentene nekem, ha ma este felvennéd.
Vigaszként a ruhával történtekért.
Köszönöm.
Olyan gyönyörű leszel!
Igen.
- Ugye? - Igen.
- Igen.
Hát sosem lesz vége?
Mi a franc? Hova lett a népviselet?
Hanna megvétózta.
Milyen kár!
- Beszéltetek egymással? - Nem.
- Milyen érzés? - Az én hibám, hogy idióta voltam.
Az jó.
- Kezdetnek nem rossz. - Mihez?
Az új életedhez.
- Inkább visszakapnám a régit. - Akkor meg kell küzdened érte.
Ezt mégis hogy érted? Már késő. Azzal az ingatlanos gyerekkel van.
- Beszéltetek már? - Nem.
Nem ő a legélesebb kés a fiókban.
- Gyönyörű vagy. - Anyukád ezt akarja rám erőltetni.
- Mi ez? - Családi örökség.
Anyukád nagymamája viselte az esküvőjén,
és a 19. század óta egy dobozban állt.
- A szaga alapján legalábbis. - De én…
Megjöttem!
Bertil!
Hol az ifjú pár?
El sem hiszem, hogy ilyen szép lányt fogtál ki!
Hogy úgy mondjam, nem épp egy ligában játszotok.
Ön a Centrum Párt tagja?
Még mit nem!
Nem, kiléptem tőlük.
Hogy?
Igen… Nem, te…
Már a Svéd Demokraták tagja vagyok.
Ők sokkal elevenebbek, hogy úgy mondjam.
Náluk jobb bulik vannak.
Ne hidd, hogy csak mert híres vagy…
Ezért kaptad meg őt. Egyszerűen túl szép hozzád.
Kiléptél a pártból?
Igen!
Jaj, ne!
Hanna?
Nyisd ki, beszélnünk kell.
- Egyedül akar lenni. - De…
Mindjárt kijön.
Óvatosan vigyétek! Az önkormányzatnak dolgozik.
Igen, tudjuk.
- Most mit csináljunk? - Ne aggódj, elintézem.
Hát, Life…
- Akkor hazamehetünk? - Mi?
- Remélem, így már lefújjuk a lagzit. - Azt elfelejtheted.
A sertéstartó megoldja? Igazán megnyugtató.
Nyugi, Leifen!
Egészségünkre!
Lars?
Ne haragudj!
Nem akartalak megijeszteni.
- Mit akarsz? - Hát…
Arra gondoltam…
Szeretnék kérni egy apró szívességet.
Miféle szívességet?
Samuel, a legkisebb fiam megnősül.
- Nem polgári szertartást akar? - Nem, dehogy!
Mindenképp papot akarnak.
És erre mikor jöttek rá?
Mindig is akartak,
de én mindent félreértettem.
- Te akartál polgári szertartást? - Igen!
Nem…
Én mindig is hívő voltam.
Nem tudom betéve a Bibliát,
de nagyon is keresztény vagyok.
Nem látlak valami sűrűn a templomban.
Mindig hátul ülök, ahol nehéz észrevenni.
Tessék.
Elhoztam a papírokat, hogy lásd, minden rendben van.
Kjellner?
Igen.
Oké, ott leszek. Csak át kell öltöznöm.
Isten áldjon, Lars!
Halleluja!
Oké.
Ma nem minden alakult a terveid szerint.
- Történt pár váratlan dolog. - Igen.
De Hanna, nem irányíthatsz mindent az életben.
Ha megpróbálod, begolyózol.
- Úgy beszélsz, mint Samuel. - Lehet.
Talán azért mondjuk ugyanazt, mert mindketten szeretünk.
Hé!
Történjen, aminek történnie kell!
SÖRÖZZ BEE ÉDES MÉREG
- Van puncsotok? - Puncs? Te normális vagy?
- Jó, akkor egy Dyng Raukot kérek. - Micsoda siker!
Mikor jön az új anyakönyvvezető?
Beszélhetnénk valahol négyszemközt?
Igen.
Szóval ezzel tudsz szolgálni?
Mi ez, a nappali?
Mit akarsz?
Mint azt gondolhatod,
elég jól ismerem a lányomat.
Pontosan tudom, mikor boldog. És ma nem az.
Mi lenne, ha lefújnánk ezt az egészet, mielőtt túl késő lesz?
- Tudod, mit gondolok rólad? - Nem, és rohadtul nem is érdekel.
De most nem én vagyok a téma.
Az előbb fura dolog történt.
- Igen? - Hallottam a bátyádat.
Egy másik vidéki bugrissal viháncolt.
És úgy jött le, mintha azt mondtad volna neki,
hogy csak azért kérted meg Hanna kezét,
hogy felhúzz engem.
Ez nem igaz.
A reakciódból ítélve talán mégis.
Említetted ezt Hannának?
Valószínűleg nem.
Szerintem tedd meg!
Biztos felettébb romantikusnak tartaná.
Nincs hozzá bátorságod?
Talán segítség kell hozzá? Én segíthetek.
Na, mit szólsz?
Ez meg mi a rosseb?
Igen…
- Szia! Isten hozott! - Köszönöm szépen!
Ügyes voltál!
- Igen. - Igen.
- Szia, Samuel! - Lars!
Örülök, hogy el tudtál jönni.
Persze hogy segítek,
ha a gyülekezet legbuzgóbb híve fordul hozzám.
Ők a menyasszony szülei.
- Martin Kjellner. - Lars.
Szia, Helene!
Szia!
Rég nem láttalak.
Ez meg mi a halál volt?
Ti ismeritek egymást?
Igen, egy másik életből.
Hát ez csodálatos!
Nem kell rohannunk a szertartással. Vagy hogy is hívják nálatok?
Kérsz esetleg egy pohár bort? Vagy sört?
A bor jólesne.
- Vöröset kérnék. - Jó.
Mint Krisztus vére.
Nem kell mindent a Bibliához kötni.
Persze, bocs!
Megyek Hannáért.
Sok sikert!
Visszaülünk az asztalhoz?
- Anya? - Igen?
Hát…
Hanna nem akarja a fátylat.
És én sem.
Nem?
Nem illik a ruhához.
Téma lezárva.
Nem lesz fátyol.
Azért nem kell felemelni a hangod.
Semmi baj.
Csak egy javaslat volt.
Ne szívd így mellre!
- Odabent van? - Igen.
Látta a papot?
Fiatalon közgazdásznak tanultam Uppsalában.
Akkor ismertük meg egymást.
Pontosan.
Erre itt találkozunk. Ez fura.
Az.
Néha kicsi a világ.
De egy nap meghallottad Isten hívó szavát.
Az istenit! Leif!
Bocs!
- Talán kezdhetnénk. - Szerintem…
Jó lenne, ha valahol átöltözhetnék.
- Persze, gyere! - Köszönöm.
Próbálj meg… Igen.
Szóval, jött egy pap.
Tudom, hogy nem ezt akarod. Beszélhetek vele.
- Semmi baj. - Tessék?
Biztos vagy bene?
És megmondtam anyának, hogy nem akarod a fátylat.
- És mit szólt? - Azt, hogy semmi baj.
Tessék?
Engem is meglepett.
Mehetünk?
Igen, csak még valamit muszáj…
elmondanom.
Azért kértem meg a kezed, mert mindennél jobban szeretlek.
Igen?
De…
talán egy kis részem csak azért akarta, hogy…
idegesítsem apádat.
Tudod, mekkora bunkó tud lenni.
Emlékszel a szentestére? Hogy milyen borzalmasan viselkedett velem?
Másnap kérted meg a kezem.
- Igen. - Hogy visszavágj.
Nem azért, hanem…
Hanem mert szeretlek.
De igen, annak is lehetett köze az időzítésemhez.
Na jó, elég volt.
Ez a mi napunk kellett volna, hogy legyen,
de egy olyan nap lett belőle,
amit minél hamarabb elfelejtenék.
Igen, de…
Megyek, szólok a papnak.
Atyám!
Micsoda meglepetés!
Igen, nekem is.
Szerinted ez véletlen?
Vagy Isten intézte úgy, hogy újra találkozzunk?
Azt csakis ő tudhatja.
Igen…
Alig öregedtél valamit.
Te is.
Te…
- Te ügyvéd vagy? - Nem.
Vagyis egy darabig az voltam, de az már régen volt.
Az elmúlt 20 évben
gyakorlatilag háztartásbeli voltam.
Kérdezhetek valamit?
A szakításunk miatt döntöttél úgy, hogy pap leszel?
Részben.
Sajnálom.
Papnak lenni nem büntetés.
Még cölibátust sem kellett fogadnom.
De jó!
Ezt jó tudni!
Igen.
Mit fetrengsz itt?
Gyere, kezdünk!
Nem lesz esküvő. Ez a te hibád.
Az én hibám?
Igen.
Szétkürtölted, hogy fel akartam húzni Martint.
És ő meghallotta.
Ajjaj! Ez baj.
Mi a faszért kellett ezt?
Nyugi! Basszus, bocs! Nem akartam.
De talán így volt a legjobb.
A legjobb?
Így nem kell rossz okból megházasodod.
Szereted Hannát?
Persze, még szép.
Akkor nem értem, mi a probléma.
A házasság csak egy jogi intézmény. De az igazi szerelem megáll a saját lábán.
A miénknek már szerintem lába sincs.
Dehogy nincs.
Bízz bennem!
Jól van, köszönjük ezt a csodálatos zenét!
Most szépen gyűljünk össze,
és menjünk le együtt a tóhoz!
Emberek, az öcsémnek bejelentenivalója van.
Nem lesz esküvő.
Tessék?
Hannával úgy döntöttünk, lefújjuk.
Micsoda remek hír!
Mármint micsoda kár! Akkor nem leszünk egy család.
- Ez azért szomorú. - Hé, Martin!
Szerintem menjünk el a pajta mögé elbeszélgetni egy kicsit!
Na lehullott a vidéki álarc?
- Te rohadék! - Martin!
- Leif! - Nyugi!
- Ne… - Jesszusom!
- Ne! - Sajnálom, Leif. Nem akartam.
- A rohadt életbe! - Apa!
- Jól vagy? - A karom!
- A karod? - Igen.
Ezt hívják karmának.
Szedd össze a cókmókod, mielőtt még elfajulna a helyzet!
- Helene, menjünk! - Ne mozdulj!
Nyugi, Leifen! Hívunk mentőt.
Micsoda nap!
Jaj nekem!
Mi jöhet még?
Itt a lehetőség.
Martin!
Segítek összepakolni!
Bocsáss meg, Leif! Nagyon sajnálom.
Nem a te hibád volt.
Talán estére itt maradhatna egy mentőautó.
Nem, már nem fog kelleni.
- Én is jöhetek? - Hova gondolsz?
Te gondoskodj a vendégekről! Legalábbis a kedvesekről.
Jó, persze.
Bocs, nem láttátok Hannát?
Hannát?
Ja, hogy Hannát! Felült egy biciklire, és eltekert arra.
- Igen? - Igen, azon az úton.
- Kösz! - Nem tűnt túl boldognak.
Egyedül akarsz lenni?
Ezt a napot senki nem fogja elfelejteni.
Hát nem.
Úgy sajnálom őket,
de főleg Hannát!
Olyan gondosan megtervezte ezt a napot!
Ha valaki úgy tervezte volna meg ezt a napot, ahogy alakult,
az tutira nem lenne komplett.
Rólad például el tudnám képzelni.
Az tuti.
Ez egy igazi Marcós nap.
Tudom, hogy utálsz.
De tudd, hogy nem jelentett semmit!
Egyáltalán nem.
Micsoda?
Azért próbáltalak megcsalni, hogy féltékeny legyél.
Miért?
Mert úgy éreztem, már nem fontos neked a kapcsolatunk.
Azt hittem, elhagysz.
És ezt tudtad kitalálni?
Igen.
Mi az, hogy próbáltál?
Nem történt semmi.
Nem voltam rá képes.
- Akkor miért hazudtál? - Hogy lássam, hogyan reagálsz.
De kibaszottul hülye vagy!
És ronda.
Most, hogy mondod…
Hülye és ronda vagy.
Te tényleg azt akarod, hogy…
Üss meg!
Te gyáva!
Erősebben!
- Az meg mi? - Védekezni.
Ha még több erőszak lenne.
Jó ötlet!
- Fogd ezeket! Én előkerítem a nejem. - Persze.
Valaki el tudna vinni minket?
Mi a halál?
Senki? Nem?
Micsoda semmirekellők!
Helene, én elmegyek!
A kurva…
- Helene, itt hagylak! - Én maradok.
Hol a francban voltál? Elmegyünk.
Menj csak! Én itt maradok.
Hogy képzeled? Azt csinálod, amit mondok.
- Itt hagyjuk ezt a kibaszott cirkuszt. - Elég!
Már kurvára elegem van abból,
hogy mindig én próbáljam meg helyrehozni,
hogy te mindenkit sértegetsz,
akivel csak találkozunk!
Istenem, úgy bánom, hogy elpazaroltam a fél életemet
egy öltönybe bújt seggfejre!
Mit hisztériázol itt? Azt mondtam, elmegyünk!
Én itt maradok, Martin. Hallottad?
- Te hazamehetsz. - Neked meg mi a franc bajod van?
- Hazajössz velem… - Elég volt!
Húzz innen, te kibaszott pap!
- Gyerünk! - Állj le, Martin!
- Mozgás! - Nem…
- Húzz innen! - Valaki csináljon valamit!
- Meg tudja védeni magát. - Elég!
- Hogy tudná? - Miért nem deríted ki?
- Nyugi! - Jacob, ereszd el!
Jacob!
Ne!
Marco?
Mit műveltél?
Menj a picsába!
Marco? Ma…
Beütötte a fejét. Valaki hívná a mentőket?
Majd én.
Szia!
Samuel.
Hanna.
Egy esküvőn voltam, ott.
Nem volt valami jó.
Valószínűleg ugyanott voltunk. Ismerősnek tűnsz.
Mintha itt lenne a szertartás.
Minek? Annyira felesleges!
Én is ugyanerre gondoltam.
Csak az számít, hogy szeressék egymást.
Remélem, szeretik.
Azt tudom, hogy a pali bolondul a nőért.
Azt mondta, nem tud nélküle élni.
Tényleg?
Igen, azt mondta.
Épp az előbb hallottam.
Sajnálom.
Semmi baj.
Belétek meg mi ütött?
Általában békések a mulatságok a tanyánkon.
Így, ni!
Hová viszik?
A kórházba.
- Én is jöhetek? - Igen.
Linda?
Már nem vagytok együtt.
Gyere vissza! Már nem vagytok együtt.
- Ez… - Hé!
Ajánlom, hogy húzz el a szigetről.
Most!
A kerekes bőrönd praktikus.
Mit csináltál volna, ha Martin rád veti magát?
Elbírtam volna vele.
Miért is?
Fekete öves karatés vagyok.
- Mi? - Igen.
Hétszer nyertem meg
a Svéd Egyház karatebajnokságát.
- Csak viccelsz. - Nem, tényleg.
Általában csak négyen indulunk, de akkor is nagyon jó nyerni.
Igen…
Hát, lesz mivel megküzdenem otthon.
- Igen. - De talán…
- Találkozunk, ha csillapodtak a kedélyek? - Tudod, hol találsz.
Jó éjt!
KÓRHÁZ - FŐBEJÁRAT - GYÓGYSZERTÁR
MENTŐT KELLETT HÍVNI A CELEBSÉF PARTIJÁRA
Szia!
Mennyi az idő?
Fél nyolc.
Aludtál egyáltalán?
De nincs gáz.
Kösz, hogy elkísértél!
Mondták, hogy mikor engednek ki?
Azt hiszem, hamarosan.
Csak enyhe agyrázkódásod van.
Aha.
De pár dolog kiesett.
Mi történt?
Jacob leütött egy fadarabbal.
Aztán kijöttek a mentők.
Ő hol van?
Ki?
Jacob.
Milyen Jacob?
Lássuk csak! Mi történt még?
Ja tényleg! El is felejtettem.
A mentőautóban megkérted a kezem.
- Tényleg? - Igen.
És mit mondtál?
Hogy idióta vagy.
Persze.
Aztán igent mondtam.
Tessék?
Mert én is idióta vagyok.
Tessék.
Hát ti?
Összeházasodunk.
Tényleg? Itt, a szigeten?
- Nem. - Nem.
- Hát jó. - Tényleg fizetnem kell ezért?
Nem, ez benne van az árban.
Remek!
Ez igaz?
- Ami apáddal történt? - Igen.
Nem bírom tovább elviselni.
Nem megy.
Nem.
Szeretem apát, de sosem tudtam, meddig bírod még mellette.
Hát, túl sokáig bírtam.
- És mi van a pappal? - Csak régi barátok vagyunk.
Egyelőre.
De ez változhat.
Sajnálom, hogy kárt okoztunk.
- Fátylat rá! - Jó.
- Visszajöttök még a nyáron? - Igen, muszáj lesz.
Akkor lesz esküvő?
- Nem. - Nem.
Nem.
Jól van.
Abból csak a baj van.
Igen…
Úgy látom, jól megvagytok.
- Igen, jól. - Igen.
Itt van Leifen.
Még szerencse, hogy itt vagytok.
El kell vinnetek Linda és Marco cuccait.
- Hogy van Marco? - Jó.
Összeházasodnak.
- Mi? - Mi?
Bizony. Marco megkérte, és Linda igent mondott.
Ez fantasztikus!
Csodálatos!
- Gyere… - Igen.
Igen.
- Puszi! - Szia!
- Majd még gyertek! - Úgy sajnálom!
Á, semmiség!
Tesó!
Samuel!
Hé, Jessie vezet.
Tavaly télen elvették a jogsimat, szóval…
Tizennégy gyorshajtás kicsit sok volt a hatóságoknak.
- De utasnak lenni is jó. - Nekünk mondod?
Kész áldás volt, hogy elvették a jogosítványát.
Én nem élveztem.
- Fel… - Gyere!
Jó.
KÉT HÓNAPPAL KÉSŐBB
LINDA ÉS MARCO
- De gyönyörű vagy! - Köszi!
Istenem! Ez őrület!
Hanna!
Tudsz titkot tartani?
Persze.
Emlékszel, hogy azt mondtam, Marco megkért a mentőben?
Igen.
Nem is kért meg.
Tessék?
Csak kitaláltam.
De… De Linda!
Tudom. De bevált.
Abszolút.
Mindenkinek így kéne.
- Szia! - Szia!
Csináljuk!
Kedves egybegyűltek, azért gyűltünk ma itt össze,
hogy csatlakozzunk Lindához és Marcóhoz a házasság szentségében.
Valami fontos volt?
Vagy folytathatjuk?
Igent mondott.
EGY ÉVVEL KÉSŐBB
Egy olyan korban Amikor folyton távol vagyunk egymástól
Az örökké tartó szerelem
Szebb végkifejletnek tűnik
Szinte azt is mondhatnánk
Hogy csodálatos eszme
Régi, jól bevált dolog Talán őrültségnek gondolod
De az örökké tartó szerelem receptje Igazán egyszerű
Csak szerelem kell hozzá
Tánc, nevetés és szabadság
És ha kell, zengjen az igazság !
Vitatkozz és harcolj !
De ha közben valaha is
Könnyek potyognának
Ne feledd Bármikor azt mondhatod
Bocsánat
Amikor megismerkedtetek Két idegen voltatok
De mára szinte mindent tudtok egymásról
Készen álltok, hogy elköteleződjetek
De ha akadály gördül elétek
Az örökké tartó szerelem
Mindenen átsegít
Régi, jól bevált dolog
Őszinte, megkopott, de egyszerű…
Nem kell hozzá más
Csak szerelem
Tánc
Nevetés és szabadság
És ha kell, zengjen az igazság !
Vitatkozz és harcolj !
Da ha közben valaha is
Könnyek potyognának
Ne feledd Bármikor azt mondhatod
Bocsánat
Ne feledd Bármikor azt mondhatod
Bocsánat
A feliratot fordította: Tóth Norbert