Downloaded from YTS.MX
N-a ieșit conform planului.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Viața…
Nu știu. Îmi lipsesc multe lucruri.
- La ce te referi? - De exemplu, când eram de vârsta ta.
Plecam din bar cu cinci sau șase tipi.
Dacă nu știam pe care să-l aleg…
plecam cu toți.
- Te gândești des la asta? - Da.
Și ce se întâmplă?
- Ce vrei să spui? - Păi…
Amintirile astea îți evocă sentimente de anxietate,
de vinovăție?
Ești toantă?
- Poftim? - Nu înțelegi?
- Nu. - Nu înțelegi că mi-e dor?
M-ai întrebat dacă-mi lipsește ceva.
- Da. - Așa.
Puteam să fiu cu oricine.
Alegeam, mergeam acasă și ne distram.
- Voiam să spun… - Știi care e marele meu regret?
- Nu. - Că m-am măritat.
Dumnezeule! Cât de proastă să fiu?
S-a dus toată distracția după.
Da…
Așadar…
din păcate, s-a scurs timpul.
Vrei să programăm altă ședință?
Hanna te cheamă?
- Da. - Pot să-ți dau un sfat?
Nu te mărita! Altfel, viața ta se încheie.
Surpriză!
- Ce faceți? - Am venit să te răpim.
- Nu, sunt cu o clientă! - E mătușa mea.
Succes, Hanna!
Nu uita să spui „da”!
IUBIRE PE VECIE
Pentru Hanna!
- Îmi mai aduceți niște vin? - Sigur, roșu?
Pinot noir.
Un pinot noir, la masa 12.
ADUCE INSULA GOTLAND LA STOCKHOLM
Noroc!
- Noroc! - Noroc!
- M-au răpit! - Am intuit eu că s-a întâmplat ceva.
Cred că ajung târziu acasă.
Să se poarte frumos!
Da…
Pupici! Te iubesc!
Te iubesc! Pupici…
- Dau petrecere înainte de nuntă. - Da?
- Nu le-a interzis? - Se pare că nu.
Era și Linda?
Presupun că da.
Distractiv!
O să vină și la nuntă, nu?
- E cea mai bună prietenă a Hannei… - Desigur.
- Trebuie să înțelegi, Marco. - Da, desigur. Doar întrebam.
- Deci a mers bine. - Ai venit.
Da, a mers bine.
L-am dus de nas și i-am spus că am primit o ofertă mai mare.
- A semnat imediat. - Trucul obișnuit.
- Felicitări! - Mulțumesc, dragă!
Ce m-aș face eu fără sprijinul tău?
Ce părere ai?
Despre ce?
Despre rochie!
Păi…
Da, e frumoasă.
Îți vine bine. Frumoase culori. Arăți tânără și slabă.
E pentru nuntă.
La naiba! Uitasem de asta.
Ajunge, Martin!
- Când vine vaporul? - Pentru a mia oară, vineri!
- Toată ziua? Urci când vrei? - Da, exact.
Să verific biletele.
Trebuie să le schimbăm. Am întâlniri toată ziua de vineri.
Vinerea merg și la solariu. Mergem sâmbătă.
Dar sâmbătă e nunta!
Am promis că ajungem cu o zi înainte, ca să cunoaștem cuscrii.
Uneori, viața nu merge conform planului.
Nici nu înțeleg de ce se căsătoresc.
Poate pentru că se iubesc.
- Asta crezi? - Da.
Abia se cunosc. Parcă am merge la o nuntă de bețivi în Las Vegas.
Sunt împreună de un an.
Nu le strica ziua, Martin! Gândește-te la Hanna!
Da, asta fac.
Ei bine, când ți se însoară flăcăul, vrei să fie o zi specială.
Înțeleg, tată. Dar e important să fie conform planului Hannei.
- Și al meu. Am contribuit și eu. - Da.
- Mama e acolo? - Da.
Maj-Gun! Samuel e la telefon!
- Da? - Bună, mamă!
Ai primit mailul meu despre ziua nunții?
Mailul? Da, l-am citit.
Pentru că e foarte important.
Totul e sub control aici.
O să iasă perfect.
Ai încredere în noi, Samuel!
- Da… - Bine.
Pupici! Pe curând!
Pupici!
Am găsit rochia perfectă. O iubesc!
Aproape cât îl iubesc pe Samuel.
- Mi-ar fi plăcut să fiu acolo. - Știu.
Dar vrem ceva restrâns și intim.
Eu, Samuel, prietenii apropiați și rudele.
Frumos!
Promit c-o să fac poze.
Tu te duci la nuntă?
Da…
Sau…
Linda mi-e ca o soră. Ne știm din clasa întâi…
Deci există o limită de timp?
Nu există.
Dar e o nuntă mică.
Ne mai aduceți shoturi?
Imediat!
- Noroc! - Asta-mi place!
Da!
M-am tot gândit la ceva.
Cum naiba o să te descurci cu babacul Hannei ca socru?
Știu ce zici.
La început, poate părea puțin dificil.
Dacă ajungi să-l cunoști,
e și mai rău.
Da… Cum se înțelege cu părinții tăi?
O să vedem.
- Nu s-au cunoscut? - Nu.
Succes! O să se placă la nebunie.
- Ne vedem mâine! - Da.
Hanna?
Doarme.
A băut… cam mult.
- Înțeleg. - Da.
- Deci v-ați distrat. - Da.
Nu puteam să-ți abandonez viitoarea soție.
- Mersi! - Pentru puțin.
Hei!
Știi că vine și Marco la nuntă?
Da. E în regulă.
Mersi că mă lași să vin cu Jacob!
Jacob?
Noul meu iubit.
Pa!
Băga-mi-aș!
Hanna?
M-a sunat mama. Nu vin.
La nuntă?
Nu, nu vin mâine, cum am stabilit.
Bine… Dar asta nu contează.
Ba da! Mă fac de râs în fața alor tăi.
Nu. Iubito, e în regulă.
Nu le pasă. Sigur au treburi de rezolvat.
- Poftim! - Stai!
Să beau niște apă înainte.
Cum te simți?
Trebuia să refuz petrecerea dată de ele.
Cred că mă urăsc.
De ce?
- Au aflat că Linda e invitată. - Vai…
Sunt agasantă?
Da.
Dar tot te iubesc.
Nu te merit.
Ba da.
Eu sunt norocosul.
N-am timp să mă simt așa. Trebuie să iau rochia, să fac bagajele…
Ar trebui s-o sun pe mama ta, ca să-i spun care e planul, pentru că…
Iubito!
I-am spus ieri.
- Totul e sub control. - Totul?
Da, așa cred.
Sunt sigur.
Bine.
Perfect!
Atunci, o să fac duș.
Mai departe. Ce se întâmplă cu Bergsgatan 7?
Am primit răspunsuri pozitive la reclamă.
Dragă, cum merge cu Bergsgatan?
Doar patru oameni au programat o vizionare a casei.
Știți că eu și Jacob avem liber în weekend, da?
- Ce? - Da.
Mergem la o nuntă, în Gotland. V-am spus.
Da, așa e.
Grozav!
Se mărită fata unui competitor.
Bine.
Fata lui Martin Kjellner.
- Criminalul Martin? - Da, el.
Linda și fiica lui, Hanna, sunt prietene.
Hanna se mărită.
Va trebui să ne descurcăm fără Linda câteva zile.
Va trebui să vă descurcați și fără mine.
Asta nu e o problemă.
Am spus și asta,
dar a început să se lase greu.
I-am spus: „Ai pus-o. Ești în rahat până la gât, știi asta.”
Bun.
Da.
- Putem prelua agenția până în august. - Închide!
- Grozav! - Dar… Stai puțin.
Dacă ar fi muncit cu atenție…
Poți să închizi?
- …în loc să încerce să dea bine… - Martin!
Scuze!
Douglas, stai puțin. Urlă o isterică la mine.
- Ce? - Nu mai sunt bilete de avion.
Nici de mașină, pentru feribot.
- Închiriem una în Visby. E greu? - Putem, dar…
Închiriază o Tesla, un BMW sau vreo rablă.
- Pot reveni. - E OK, nu era important.
E plin fix când trebuie să plec devreme!
Nu-i nimic, mă ocup eu.
Am prins ultimul bilet de avion spre Gotland.
- Da? Felicitări! - Mersi!
Sper să nu zboare și Linda.
- Dacă stăm unul lângă altul? - Auzi…
Linda vine cu noul ei iubit.
E un dosar pe bancheta din spate.
Ajungi la el?
O listă cu ce avem de făcut.
O să fie mai diferit acum, că ai mei nu vin.
Mergem mâine la ei, cu ai tăi.
Auzi?
Poate sună ridicol, dar mă lași pe mine la volan?
De ce?
Frate-meu o să facă mișto de mine.
- Cum? - „Femeia conduce în familia ta?”
- Nu… Pe bune? - Da, pe bune.
În acest caz, îl putem ajuta să evolueze.
- Cum? - Conduc eu.
O să-i spui că nu te deranjează.
Bine, așa facem.
Vine Samuel!
- Futu-i, Kristian e aici! - Pune piciorul în prag!
Ce naiba? Ea e la volan.
Ce bine! În sfârșit, ați ajuns.
- Bună! - Bună!
- Leif! - Ați venit bine?
Bun-venit, frate!
- Bună! - Bună, Leif!
Auzi, mă gândeam la ceva.
Știu ce o să spui. Da, Hanna conduce.
Și nu mă deranjează. Chiar îmi place.
Ce?
S-au schimbat relațiile dintre bărbați și femei.
Despre ce naiba vorbești?
N-am putut să organizăm petrecerea burlacilor fără tine.
Da. Nu-i nimic, nu…
- Te răpim acum! - Nu!
- Da! - Ce fac…
- Ajutor! - Ce fac?
- Ajutor! - Samuel!
- Ce? - Petrecerea burlacilor.
- Dar nu vrea așa ceva! - Nu poate decide singur.
Pornește!
Ce zici de asta?
Să vă distrați, băieți!
Dar aveam planuri pentru azi…
O să fie bine. Am eu grijă de tine acum.
- Da? - Da.
Când ajung părinții tăi?
- Nu ți-a spus Samuel? - Nu.
Nu pot să ajungă azi.
- Leif. - Da?
Nu vin!
- Părinții ei? - Da.
Nu pot să ajungă.
Nu!
Dar vin mâine la nuntă.
N-o să avem timp să ne cunoaștem.
O să fim ca niște străini.
Ce veste tristă!
- Da. - Da…
Dar să lăsăm suferința și necazurile!
- Da… - Vino!
Să-ți arăt la ce m-am gândit pentru mâine.
Dragule, du-i bagajele în casa de oaspeți!
Bine.
Dar cum…
Cum o să…
Cum o să-i recunoaștem?
M-am întristat puțin.
- Înțeleg. - Da.
Dar…
Am putea lua masa aici mâine.
- Păi… e frumos aici. - Da.
Dacă am înțeles bine,
vreți să vă căsătoriți în amurg.
- Așa e? - Da.
Ar trebui să mâncăm înainte.
- Ca să nu moară oamenii de foame. - Oamenii?
Nu e mai bine să scăpăm repede de formalități?
Ceremonia o să fie punctul culminant al serii.
Ți-am trimis un mail…
- Da. - Da.
- Da… - Da.
- Da?
Să vezi unde o să stați.
Da.
Ei bine…
- E minunat. - Mulțumesc!
Hanna, vreau să-ți arăt ceva.
Ce?
Asta.
Am purtat-o când m-am măritat cu Leif.
Ai arătat minunat.
Și…
am dus-o la croitorie.
Am făcut-o pe măsura ta.
Păi…
E frumoasă.
Dar mi-am ales deja rochia, așa că…
Toate femeile din familia mea au purtat asta la nunta lor,
timp de trei generații.
Mult timp. E…
Desigur…
Până și tradițiile trebuie să se termine.
- Maj-Gun? - Da?
Să nu facem caz din asta. Pot s-o probez.
O să fii o adevărată Svensson, Hanna!
Mulțumesc!
- Vreau să păstrez numele Kjellner. - Da? De ce?
E mai simplu. Nu e nevoie să-mi schimb permisul sau pașaportul.
- Sau contul de Instagram. - Sigur…
Da.
Da, vremurile s-au schimbat.
Oprește aici! E bine.
Haide!
Așa!
Haide!
- O mică săritură. - Ce?
Sari!
- Lăsați-mă! - Să-l ducem…
- Nu! - Nu!
- Haide! - Da.
Așa. O să jucăm „Cel mai aproape de mire”.
- Ce faceți? - Calmează-te, așa e tradiția.
Când s-a însurat Joel, i s-a părut distractiv.
Nu, dar să vezi ce mă distrez acum!
- Nu! - Uite!
Poate fi doar de bine.
Nu!
- Bravo! - O fi de la vânt. Nu se știe.
Sunt maestru la asta.
Ce naiba? Sunteți nebuni!
- Scuze! - Nu te răzbuna pe Samuel, Joel!
- N-a fost la petrecerea ta. - Ce idee stupidă!
- Scuze, a fost o prostie! - Scuze!
Să bem o bere și să uităm de asta.
Ce naiba? Eu nu arunc?
Nu.
…Samuel Svensson. Lăsați mesaj și…
Bună, l-ați sunat pe Samuel Svensson. Lăsați mesaj și…
Cum de te-ai gândit să te însori?
Și atât de repede?
O iubesc pe Hanna.
Da, e un motiv bun, dar…
nu te însori doar pentru că iubești.
Nu e vorba doar de iubire.
Ce e între mine și Hanna…
e mai presus.
Mai deosebit.
Un singur lucru e mai dificil.
Babacul ei…
mă urăște.
De ce?
Nu știu.
Mă privește de sus.
Orice aș face, nu e suficient pentru Martin.
Nu ajunge că ești un bucătar celebru?
Se pare că nu.
Dar după nuntă…
trebuie să mă accepte.
- De asta ai cerut-o de soție? - Nu.
Nu!
Dar m-am simțit bine să-l văd nervos când i-am spus de nuntă
și când a înțeles că n-o poate împiedica.
Mai bine-l omorai.
Nu obișnuim pe continent.
Nu, vă place să complicați lucrurile.
V-ați distrat?
Nu. Sunt nebuni de legat.
Bine că te-ai cărat la timp!
Ce?
Bine că ai plecat la timp!
- Bine… - Da.
Tată…
Las-o mai moale cu gotlandeza în timpul nunții, bine?
- Așa vorbesc eu. - Nu, ești din Göteborg.
Sunt gotlandez.
Ba nu. Nu înțeleg de ce o ții pe-a ta.
Cei de aici nu-i respectă pe cei din Göteborg.
- Sunt gotlandez. - Dar vorbești ca-n Göteborg!
Ce naiba…
Mi-a scăpat.
Se întâmplă când mă enervez.
- Da… - Unde e Hanna?
În casa de musafiri.
- De oaspeți. - Da, am înțeles.
Sunt gotlandez, ce naiba!
Sigur că da, babacule.
Ia vezi…
Nu din nou! Nu!
Am încercat să-i opresc, dar Kristian e nebun.
Bună!
Ce e? S-a întâmplat ceva?
Da. Mama ta vrea să mă mărit în rochia aia.
Bine. Și tu nu vrei asta?
Cum să nu?
Mor de fericire.
- Normal că nu, Samuel! - Bine.
Sunt multe tradiții pe insula asta.
Refuz!
Trebuie să rezolvi asta. Dacă spun ceva, mama ta o să mă urască.
Bine. O să încerc.
Dar e dificil, e…
Mă ocup de asta.
Hei…
E ziua noastră, nunta noastră.
Da.
- Ce se aude? - Trebuie să ieșim.
- De ce? - Când sună clopoțelul, ne prezentăm.
Vine Jan-Inge, ofițerul de stare civilă.
Asta o fi.
Bine, du-te înainte. Mă schimb și mă aranjez puțin.
Bine.
- Ce e? - Jan-Inge…
A căzut și și-a rupt piciorul.
- Ce? Acum? - Da.
- Azi? - Da.
De unde a căzut? De pe casă?
Nu, a spus că schimba acoperișul hambarului.
- Ăla nou, ăla mic sau ăla nașpa? - Nu era berăria?
- Nu, hambarul vechi. - Da, așa e.
- Contează? - Ce?
Contează acum ce hambar era?
Voiam să știm de la ce înălțime.
Eu vreau să știu cine ne căsătorește!
Da…
- Bună! - Doamne!
- M-ai speriat. - Ce faci?
Mă schimb.
Tu cine ești?
Linus!
E aici!
Linus, n-ai ce căuta aici.
Du-te la tati!
Scuze, s-a furișat.
Nu-ți face griji!
N-am făcut cunoștință.
Sunt Jessie. Soția lui Kristian.
Desigur.
Eu sunt Hanna.
Scuze, am multe pe cap și am emoții.
Înțeleg, crede-mă.
A încercat să te oblige să porți aia?
Da. De fapt, nu m-a obligat, dar…
Doamne, scuze! Poate-ți place.
E frumoasă.
Dar nu pentru nunta mea.
Urăsc poza noastră de la nuntă! Parcă ar fi o reclamă la muzeu.
- Încerc să scap de ea. - Bine. Baftă!
Mersi!
Ai auzit de Jan-Inge?
Ce?
Ai auzit?
Mi-a spus Jessie.
Tata dă niște telefoane, ca să găsească pe altcineva.
Da, înțeleg.
Samuel, putem discuta puțin înăuntru?
- Da, sigur. - Vino!
- Samuel! - Da?
- Nu mai bine-l chemăm pe pastor? - Nu.
E cununie civilă. E important pentru Hanna.
Și pentru mine.
Sigur…
- Ce faci? - Anulăm nunta. S-o lăsăm baltă!
Am adus asta în caz de criză. E momentul. Aduci paharele?
Iubito…
O să fie bine. O să fie cum vrem noi.
Cum?
O să iasă perfect. Promit!
Da, intră!
S-a rezolvat.
- Ai găsit? - Da.
- Un preot? - Nu, pe Bertil Fred.
Și el lucrează la primărie.
- Serios? - Da.
Cred că e membru al Partidului de Centru.
Nu vă mai faceți griji!
Mulțumesc!
Beți acum?
Nu, sigur că nu!
Îl întrebam pe Samuel de ce a adus-o.
Da. Păi…
Am adus-o în caz de criză.
Dar nu mai e nicio criză.
Cred că ar trebui să vă odihniți.
Mâine e o zi mare.
Mai vrei să bei?
Nu.
- Bună! - Bună!
Azi e ziua noastră.
Nu putem da înapoi.
- Ce? - Da.
N-a sunat bine.
Glumeam.
Chiar așa?
Da.
Dar, Samuel…
Nu voiam să… A fost o glumă.
Hei…
Ai pus botul?
Da.
- Pot s-o deschid? - Da.
Nu se poate…
E din aur adevărat.
Poți să-l vinzi când rămâi văduvă.
Ce bine! Te-ai gândit la toate.
- Îmi dai voie? - Da.
Așa…
- Gata. - Bun.
Nu, aproape. Stai!
Așa!
E foarte frumos! Mersi, iubitule!
Am pus-o în geantă, dar nu mai știu dacă am luat-o la mine.
Ce se petrece?
'Neața!
Haideți să vă arăt ceva!
Ce ziceți de asta?
„Până oi muri”!
- Nu vă așteptați, nu? - Nu…
E…
Credeam că am fost foarte clar…
- Vrem o nuntă mică. - Ni s-a părut prea trist.
- Am fost foarte supărați. - Da.
Ce puțini prieteni aveți!
- Dar… - Ce?
- Noi am decis să facem nuntă cu alai. - Da.
Nu „o nuntișoară urâtă”, cum a spus Leif.
Ideea e că noi…
vrem o…
Ce-i aia?
Surpriza din partea tatei,
un bar pe roți!
Doamne!
- O adevărată petrecere! - Da!
Anunță-mă dacă ai nevoie de ajutorul meu!
Cu ce?
Să îmbraci costumul.
- Da… - Da, sigur.
Păi…
Mamă, ne-am gândit…
Da?
…că o pot ajuta eu.
Mirele nu poate face asta!
Nu!
- Nu… - Dar nu vreau.
Nu vreau… să deranjez.
Ai multe de făcut, așa că…
O fac din dragoste.
Mereu e timp de asta.
Da…
Linda!
- Bună! - Bună!
Credeam că sunteți deja acolo.
Nu, Martin are niște întâlniri importante.
- Știi cum e. - Înțeleg.
Da…
- Ai mașină? - Luăm autobuzul.
- La plural? - Eu și iubitul meu.
Și Marco? Nu vine și el?
Ba cred că da.
Da…
Nu vă ducem noi? Am închiriat o mașină.
Da, dar avem loc?
Evident!
- Ne vedem în port! - Mersi!
- Pa! - Pa!
Pasagerii cu animale de companie
să vină la biroul de informații de pe puntea 7.
Pasagerii cu animale de companie…
- Ce naiba? Bei acum? - Da, o cafea și puțin alcool.
Ai voie să te distrezi puțin.
- Dar o să conducem. - Poate conduce doar unul dintre noi.
Adică tu. Ai închiriat o mașină cu două volane?
Noroc!
Vin și Linda și iubitul ei cu noi.
Am dat de ea la coadă.
Cu Marco?
Nu, are alt iubit.
- Alt iubit? - Da.
Linda e deșteaptă.
Ar putea s-o inspire și pe Hanna.
Martin, încetează!
Oprește-te!
Noapte bună!
Aici erați!
Da.
- Sunt Helene. Îmi pare bine! - Jacob.
Micuța Linda. Bună!
Am auzit c-ai trecut la ceva mai bun.
El e Jacob.
Bună ziua! Îmi face plăcere să întâlnesc o adevărată legendă.
Mulțumesc!
Legendă?
Asta e Martin Kjellner pentru brokeri.
Ca să vezi! Unde lucrezi?
Coleg cu Linda, la Sjögren & Hallman.
Înțeleg. Măi să fie!
Cum e Johan Sjögren ca șef?
E de treabă. Îmi place.
Poți fi sincer cu mine. E inutil.
Da, poate fi un adevărat nemernic.
Ești cam dur. Eu doar te tachinam.
Sigur…
Să mergem după mașină. Pe aici, cred.
- Te-am păcălit? - Da…
E pe amfetamine?
Ce naiba? Doarme?
- Alo? - Mai am câteva chestii de făcut.
- Nu pot face două lucruri deodată. - Da, înțeleg.
- Am rezervat… - Kjellner?
Da, exact.
- O mașină? - Da, doar nu o hidrobicicletă.
Ați închiriat o mașină…
Am o Toyota 86.
Kilometraj nelimitat. O luați goală, o returnați goală.
E parcată afară.
În ce limbă vorbește?
Nu are benzină în rezervor?
Doar foarte puțină.
- Ajunge până la benzinărie? - Cu puțin noroc.
E o loterie.
- Vă arăt permisul? - Nu, conduceți pe propriul risc.
Da, înțeleg.
Gata!
- Da, poftiți! - Mulțumesc!
Încă ceva!
E puțin morocănoasă.
Vă spun acum, ca să nu fie o surpriză.
- Sigur, mulțumim! - Da…
Mașina are probleme. O să fie…
MXB 008.
Acolo!
Da, acolo. Mulțumesc!
Să-mi bag ceva, Helene!
O treabă simplă aveai de făcut, și uite rezultatul!
Era o mașină pe toată insula. Am sunat la Hertz, Avis…
Ai spus să închiriez o Tesla, un BMW sau o rablă.
Poftim, o rablă!
Urcați-vă bagajele, ca să plecăm.
Trebuie să punem benzină.
Puneți-le în mașină!
Măcar am urcat dealul!
Mașina asta mă bagă-n sperieți.
- Parcă nu merg frânele. - Mergi cu viteză mai mică!
Dar…
Ce naiba?
Arată ca o prințesă.
Da…
Spune! Cum rezolvăm asta?
Păi…
- Nu știu. - Molâule!
- Decid ei totul? - Încerc să mă simt bine.
Zise molâul.
Chiar trebuie să facem atâta tam-tam?
N-a mers cum am plănuit, dar…
- Hai să ne bucurăm de ziua asta! - Bine.
- Ai dreptate. - Da.
Să facem asta!
Da.
O să mă asigur că următoarea nuntă o să fie pe placul meu.
Ce mai e? Sacrificăm o vacă pentru vreme bună?
- Nu, un miel. - Ce?
- Nu știu. - Ce mai căutăm aici?
Ai spus să ieșim când auzim clopoțelul.
Aici erați.
Ce se petrece?
Ne-am gândit că,
dacă tot vă căsătoriți târziu, putem schimba programul,
și s-o facem înainte.
- Ce? - Prezentarea miresei.
- Poftim? - Prezentarea miresei.
E o tradiție. Nu i-ai spus, Samuel?
N-am plănuit asta.
- Ce anume? - Trebuie doar să te prezinți.
În fața cui?
În fața vecinilor.
S-ar putea să vină mulți oameni. Am dat anunț la ziar.
Părinții și prietenii mei nu sunt aici…
Putem aștepta până când…
ajung și ei.
Pentru că trebuie să… Scuze…
- Bună! - Unde ești? Am nevoie de tine.
- E totul în regulă? - Nu, e un dezastru.
Nimic nu-mi iese. Am nevoie de tine!
Suntem aproape. Ne aduc părinții tăi.
Spune-le să accelereze, altfel ratează mireasa!
Hanna a spus să vă grăbiți.
Urmează să… prezinte mireasa.
Să prezinte mireasa?
Hanna?
Da, sunt aici!
Așa…
Vor să vii acum.
Relaxează-te, durează câteva minute.
Arăt bine.
Da.
Aproape șocant.
Tu arăți mai bine.
Te așteaptă.
Sosește mireasa!
Și mirele!
Eu și Maj-Hun vrem să cântăm o melodie
pe care am scris-o chiar noi.
Da. Se numește „Iubire pe vecie”.
Într-o vreme în care suntem departe
Tot timpul
Iubirea pe vecie
Pare un final mai frumos
Ați putea spune
Că e un concept excelent
Vechi și verificat
Poate părea o nebunie
Dar iubirea pe vecie
Are o rețetă simplă
Conține iubire
Și dans
Râsete și libertate
Adevăr la nevoie
Ciondăneală și împăcare
De cumva apar
Niște lacrimi pe față
Nu uitați că niciodată
Nu e prea greu
Să spuneți că vă pare rău
Au început deja?
Cântă cineva?
Ce naiba? Hai să ne întoarcem acasă!
Nu merg frânele!
La naiba, nu merg!
De cumva apar
Niște lacrimi pe față…
- Oprește! Ce naiba? - Fir-ar!
Nu!
Helene…
Ce loc bun de parcare!
Sunteți teferi?
Da. Suntem bine.
Bună!
Ne scuzați, noi…
Au cedat frânele, pentru că… e o mașină închiriată.
- Bună, mamă! - Bună, scumpo!
Sunt mama Hannei, Helene.
- Tatăl lui Samuel, Leif. - Bună!
„Life”, ca în engleză?
- Bună! - Linda!
E Leif! Încetează!
- Eu sunt mama lui Samuel. - Îmi face plăcere!
- Maj. - Maj-Gun.
- Da, Maj-Gun. - Așa.
- Bună, tată! - Bună!
- Arăți bine. - Mersi!
O petrecere cu costume! Nu ne-ai spus asta.
Și tu porți costum. Frumos!
Bun-venit! Mă bucur că ați ajuns.
Sigur.
Aici ai crescut tu? Sau ai încercat.
Așa se explică totul.
Da, păi…
Mă gândesc că vă e foame.
- Da. - Vreți să mâncați?
- Da. - Sigur!
Da? Haideți!
Jessie, mă ajuți?
- Bună! Sunt Samuel. - Jacob.
Măi să fie…
Asta se întâmplă când lași femeia să conducă.
- Cum te simți? - Mai bine acum.
M-am gândit să anulez totul.
- Așa te îmbraci? - Nu.
- E drăguță. - Te-ai mărita în costum popular?
Așadar? O nuntă restrânsă și intimă?
Să nu faci poze azi!
Dacă văd fetele, n-o să mă ierte.
Nu…
- E totul în regulă? - Nu, dar ar putea fi.
Ce s-a întâmplat?
Păi…
e drăguță.
Crezi?
Scumpo, contează că vă iubiți.
Asta e tot ce contează.
Mi-ar fi plăcut să aud și eu asta de la mama mea.
La masă!
Așezați-vă unde vreți!
N-am făcut o listă cu locul fiecăruia.
Aici.
Aici stai tu.
- Ce frumos! - Mamă?
N-ar trebui să stăm acolo, la masă cu Hanna și Samuel?
Nu, mi-e bine aici.
Pot sta aici, lângă tine.
- Da. Profită de ocazie! - Da!
Marco!
Toată lumea, el e Marco. Cel mai bun prieten și asociat.
- Unde să te punem? - Păi…
Uite un scaun gol,
lângă domnișoara asta drăguță.
Nu știu dacă…
- Da, e perfect. - Bine, mulțumesc!
- Bună! - Bună!
Știi că e fostul ei, nu?
Știu. E un ratat.
Nu e singurul.
- Bună! - Bună!
Martin, nu spui nimic?
- Ce? - Suntem musafiri.
- E nunta fiicei tale. - E și fiica ta.
Dar tradiția spune că tatăl ține discursul de deschidere.
- Tatăl miresei. - Știai asta?
Că tatăl ține primul discurs?
Nu, n-am auzit niciodată.
Bună tuturor!
Mă numesc Helene.
Nu sunt doar persoana care a distrus arcada frumoasă,
ci sunt și mama Hannei.
Ca mamă,
e cea mai frumoasă zi din viața mea.
Cu excepția zilei în care te-ai născut, care va rămâne cea mai tare.
Când erai mică, Hanna,
mi-ai spus: „Mamă, nu mă mărit niciodată!”
Nu, voiai să ai un cal.
Dar bine că planurile s-au schimbat
când l-ai cunoscut pe Samuel!
Ești mai fericită ca niciodată!
Voi doi sunteți… Uitați-vă la ei!
Sunt perfecți împreună.
Faptul că îndrăzniți să faceți pasul cel mare
atât de devreme în relația voastră… pare un lucru normal.
Hanna, te iubesc! Vreau să știi că suntem mândri de tine.
Samuel,
n-aș vedea pe nimeni altcineva să-și petreacă viața alături de Hanna.
Aș spune și eu câteva cuvinte, dacă se poate.
În mod normal,
mâncăm și ținem toasturi după cununia civilă.
Dar o fi vreo tradiție ciudată de pe insulă,
care vă împinge să faceți totul pe dos.
Mă numesc Martin Kjellner.
Mulțumesc!
Hanna, te iubesc!
Îți doresc multă fericire și mult succes!
Ești cea mai importantă persoană pentru mine.
Atât.
Vreau doar să spun că sunt de acord cu Martin
și vreau să-ți urez fericire și prosperitate în viață!
Le mulțumesc lui Maj-Gun și lui Leif că au organizat această nuntă!
A ieșit foarte frumos.
Îmi pare rău pentru pagubele provocate!
Să ciocnim în cinstea mirilor!
Noroc și felicitări!
- Da! - Noroc!
- Felicitări! - Noroc!
Da…
Dragi prieteni,
Bertil o să ajungă în curând
pentru a căsători tânărul cuplu.
Dar…
Da, vreau să cânți acum
un veritabil cântec de pahar gotlandez.
S-a făcut!
Bun!
Sugerez „Mulțumesc pentru băutură”.
- Majoritatea îl știți, nu? - Da.
Mulțumim pentru băutură
Pentru băutură
Ne liniștește stomacul
Stomacul…
- Linda te chema? - Da.
- Ești prietena Hannei? - Da.
- Suntem prietene din școala primară. - Ce frumos!
- Înseamnă că vă cunoașteți bine. - Da.
- Te distrezi? - Da, e frumos.
E chipeș tânărul pe care l-am așezat lângă tine.
- Da. - Mă întreb dacă e singur.
N-are decât să rămână așa.
Am fost împreună,
dar nemernicul m-a înșelat cu o coordonatoare de evenimente.
Și-a tras-o cu una pe la vreo conferință?
Exact.
- Îți stă bine așa. - Mersi!
- Bună! - Bună!
- Pot vorbi cu Samuel? - Sigur.
- Ne vedem! - Da.
- Ce? - Cum a rămas?
- Cu ce? - Cu asta.
Aș putea să…
Aș putea vorbi cu mama despre…
- …asta. - N-ai niciun plan?
Delicios!
- Linus! - Bună!
E bună înghețata?
Mai vreau!
O să te îmbrățișez.
Nu, oprește-te!
Nu!
Samuel, s-a pătat costumul!
Ce s-a întâmplat?
E ciocolată.
Se curăță?
- Poate nu se văd. - Nu te poți mărita într-o rochie murdară.
Nu…
Și ce mă fac?
N-ai spus că ai o rochie?
Ba da, dar nu e la fel de drăguță.
Îmi pare rău, Hanna.
Asta trebuia să fac.
Ce anume?
Cu costumul. Ești isteață!
Mulțumește-i lui Linus!
Hanna…
mă bucur c-o să fii cumnata mea.
Și eu.
- Pot să te întreb ceva? - Da.
Crezi că Samuel e prea moale?
- Un molâu? - Ce?
Nu. De ce întrebi?
Noi am planificat nunta,
dar ai lui ne-au dat la o parte.
- Samuel nu spune nimic. - Se teme de Maj-Gun.
Și Kristian e la fel.
Nimeni nu-i ține piept.
N-o pot contrazice pe Maj-Gun.
Hanna…
Accidentul nefericit cu costumul
m-a pus pe gânduri.
Am găsit ăsta.
Bunica mea l-a purtat
când s-a măritat și…
Ar însemna mult pentru mine dacă l-ai purta în seara asta.
Ca o consolare pentru ce s-a întâmplat cu costumul.
Mulțumesc!
O să fii foarte frumoasă!
Da.
- Nu-i așa? - Da.
- Da…
Nu se mai termină?
Ce naiba? Fără costum popular?
- Nu, Hanna s-a schimbat. - Ce păcat!
- Ați vorbit? - Nu.
- Cum te simți? - E numai vina mea. Sunt un idiot.
E bine.
E un început.
- Pentru ce? - Pentru noua ta viață.
- O vreau pe cea veche. - Atunci, luptă pentru ea!
Cum adică? E prea târziu. E cu brokerul ăla.
- Ai vorbit cu el? - Nu.
Nu e prea răsărit.
- Ești foarte frumoasă! - Mama ta vrea să port ăsta.
- Ce anume? - Moștenire de familie.
Bunica mamei tale l-a purtat la nunta ei.
Stă într-o cutie din secolul al 19-lea.
- Așa miroase. - Dar… eu…
Păzea că vin!
Bertil!
Unde sunt mirii?
Nu pot să cred pe ce frumusețe ai pus mâna!
Nu prea e de nasul tău, să spun așa.
Deci… Partidul de Centru?
În niciun caz!
Am ieșit din partid.
- Ce? - Da…
Sunt cu democrații acum.
E plin de viață, să zic așa.
Dau petreceri mai bune.
Doar pentru că ești celebru, să nu crezi…
că de asta ai pus mâna pe ea. E prea frumoasă.
Ai schimbat partidele?
Da!
Nu! Vai!
Hanna? Deschide, trebuie să vorbim!
- Vrea să fie singură. - Dar…
O să iasă imediat.
Să conduci cu grijă! Lucrează la primărie.
Da, știm.
- Ce facem acum? - Nu-ți face griji, mă ocup eu.
Ei bine, „Life”.
- Putem pleca acasă? - Ce?
- Mă gândesc că s-a anulat. - Fii sigur că nu!
Rezolvă fermierul de porci? M-am liniștit!
Ușor, Leif!
Noroc!
Lars?
Scuze!
N-am vrut să te sperii.
- Ce vrei? - Păi…
Mă întrebam…
Aș vrea să-ți cer o mică favoare.
Ce fel de favoare?
Se însoară Samuel, fiul meu cel mic.
Da. Civil, nu?
Nu, nu.
Vor neapărat un preot.
Când și-au dat seama?
Mereu și-au dorit unul, dar am înțeles eu greșit.
- Nu voiau cununie civilă? - Ba da!
Nu…
Sunt un credincios tradițional.
Nu prea sunt eu cu Biblia,
dar sunt foarte creștin.
Nu te-am văzut prea des la biserică.
Stau mereu în spate, puțin retras.
Uite!
Am documentele aici, ca să vezi că totul e în ordine.
- Kjellner? - Da.
Da, vin. Trebuie să mă schimb.
Domnul să te binecuvânteze, Lars!
Aleluia!
Bun…
Lucrurile n-au mers conform planului.
- S-au întâmplat alte chestii. - Da.
Hanna, nu poți încerca să controlezi totul în viață.
Înnebunești dacă faci asta.
- Vorbești ca Samuel. - Posibil.
Poate îți spunem asta pentru că te iubim.
Hei…
Lasă totul să curgă de la sine!
DYNG RAUK - BERE DE OAIE - OTRAVĂ
- Aveți punci? - Despre ce naiba vorbești?
- Bine, vreau o Dyng Rauk. - Ce noroc ai!
Când vine următorul ofițer?
Putem vorbi între patru ochi?
Da, sigur.
Asta e tot ce ai de oferit?
- Suntem în living? - Ce vrei?
După cum îți imaginezi,
îmi cunosc bine fiica.
Știu când e fericită.
Azi nu e una din acele zile.
Ce ai de spus? Anulăm totul până nu e prea târziu?
- Știi ce cred despre tine? - Nu, și nu-mi pasă.
N-am venit să vorbim despre mine.
S-a întâmplat ceva ciudat mai devreme.
- Ce? - Fratele tău…
Chicotea cu niște țărani.
Am înțeles că ai cerut-o de soție pe Hanna
doar ca să-mi vii de hac.
Nu-i adevărat.
După reacția ta, cred că e. I-ai spus Hannei?
Nu, probabil că nu.
Ar trebui să-i spui.
Probabil i s-a părut incredibil de romantic.
Sau nu îndrăznești?
Ai nevoie de ajutor? Pot să te ajut.
Ce zici?
Ce naiba-i asta?
Da…
- Bun-venit! - Mulțumesc mult!
Bravo!
- Da. - Da…
- Bună! Sunt Samuel. - Lars.
Mă bucur c-ai putut veni.
Sigur că vin în ajutorul celui mai devotat creștin al bisericii.
Ei sunt părinții miresei.
- Martin Kjellner. - Lars.
Bună, Helene!
Bună!
A trecut ceva timp.
Ce naiba a fost asta?
- Vă cunoașteți? - Da, din altă viață.
Ce tare!
Nu trebuie să ne grăbim cu ceremonia sau cum îi spui tu, nu?
Bei niște vin? O bere?
Vin, te rog.
- Roșu. - Bine.
Ca sângele lui Hristos.
Nu se referă totul la Biblie.
Nu, îmi pare rău.
Mă duc după Hanna.
Baftă!
Luăm loc?
- Mamă? - Da?
Păi…
Hanna nu vrea să poarte vălul.
- Nici eu nu vreau. - Ce?
Nu se asortează.
Atât.
Nu va purta vălul.
Nu trebuie să ridici tonul.
E în regulă. A fost doar o rugăminte.
N-o lua în serios!
- E acolo? - Da.
A văzut preotul?
Am studiat economia în Uppsala.
Acolo ne-am cunoscut.
Exact.
Apoi, ai apărut aici. Ce ciudat!
Da…
Lumea e mică.
Dar ai simțit chemarea Domnului.
Ce naiba, Leif?
Scuze!
- Ar trebui să începem. - Cred că…
Ar fi grozav dacă m-aș putea schimba undeva.
- Sigur, urmează-mă! - Mersi!
Încearcă… Da.
Acum a venit un preot.
Știu că nu vrei asta. Pot vorbi cu el.
- Nu-i nimic. - Ce?
- Ești sigură? - Da.
Am vorbit cu mama și i-am spus că nu vrei vălul.
- Ce a spus? - Că nu e nicio problemă.
Ce?
Și eu am rămas surprins.
Suntem gata?
Da, mai aveam doar un lucru…
să-ți spun.
Te-am cerut de soție pentru că te iubesc mai mult decât orice.
Da?
Dar…
într-un fel, poate că am vrut să-i fac…
în ciudă tatălui tău.
Știi că e nesimțit.
Îți amintești Ajunul Crăciunului? Ce urât s-a purtat cu mine?
M-ai cerut de Crăciun.
- Da. - Să te răzbuni pe tata.
Nu…
Nu, ci pentru că te iubesc!
Dar da, a contribuit la decizia mea.
Bine, am lămurit asta.
Azi trebuia să fie ziua noastră,
dar s-a transformat într-o zi
pe care aș vrea s-o uit.
- Da, dar… - O să vorbesc cu preotul.
Dle pastor…
Ce surpriză!
Da, și pentru mine.
Să fie soarta?
Sau ne-a adus Domnul iar împreună?
Numai Dumnezeu știe.
Da…
N-ai îmbătrânit deloc.
Nici tu.
Tu…
- Practici avocatura? - Nu.
Am făcut-o, dar a trecut mult timp de atunci.
În ultimii 20 de ani, m-am ocupat doar de gospodărie.
Pot să te întreb ceva?
Ai decis să te faci preot după ce ne-am despărțit?
Parțial.
Îmi pare rău…
N-a fost o pedeapsă să devin preot.
Nu trebuie să trăiesc în celibat.
Ce bine!
- E bine de știut. - Da…
Ce cauți aici?
E timpul!
Nunta s-a anulat. E vina ta.
Vina mea?
Da.
Le-ai spus tuturor c-am vrut să mă răzbun pe Martin. Te-a auzit.
Vai de mine! Nu-i a bună.
Cum naiba să mă trădezi?
Calmează-te! N-a fost intenția mea.
Dar poate că e mai bine așa.
Mai bine?
Nu te mai însori din motive greșite.
- O iubești pe Hanna? - Sigur că da!
Nu înțeleg care e problema. Căsătoria e o chestiune de legalitate.
Dar iubirea învinge totul.
Nu cred că pot obține victoria asta.
Ba da, poți.
Ai încredere!
Da, mulțumim pentru muzica minunată!
Să ne adunăm în procesiune
și să pornim împreună spre lac!
Fiți atenți!
Fratele meu are ceva de spus.
Nunta s-a anulat.
Ce?
Eu și Hanna am decis s-o anulăm.
Grozav!
Adică… ce păcat! Nu vom mai fi rude.
- Foarte trist. - Martin…
Hai să discutăm în spatele hambarului!
Nu mai face pe țăranul acum?
- Ticălosule! - Martin!
- Leif! - Ușor!
- Nu… - Doamne…
- Nu! - Scuze, Leif! N-am vrut.
- La naiba! - Tată!
- Ești bine? - Brațul!
- Brațul? - Da.
E karma!
Fă-ți bagajele, înainte să iasă mai rău!
- Helene, să mergem! - Nu te mișca!
Ușor, Leif! Chemăm o ambulanță.
Ce zi!
Vai…
Nu se mai termină…
Asta e ocazia ta.
Martin!
Te pot ajuta cu bagajele!
Iartă-mă, Leif! Îmi pare rău!
N-a fost vina ta.
Ar trebui să lăsăm ambulanța aici.
Nu, e suficient.
- Pot veni și eu? - Ce faci?
Ai grijă de musafiri, măcar de cei drăguți!
Da, sigur.
Ați văzut-o pe Hanna?
Hanna?
Hanna! Da, a plecat cu bicicleta în direcția aia.
- Da? - Da, pe drumul ăla.
- Mersi! - Nu părea fericită.
Vrei să fii singură?
Chiar e o zi de neuitat!
Da…
Îmi pare rău pentru ei,
mai ales pentru Hanna,
care a plănuit totul până la cel mai mic detaliu.
Numai o persoană nebună de legat ar putea plănui o astfel de zi.
Tu ai fi plănuit așa ceva.
Cu siguranță!
E în stilul lui Marco.
Știu că mă urăști.
Vreau să știi că n-a însemnat nimic,
chiar nimic.
Ce?
Am încercat să te înșel ca să te fac geloasă.
De ce?
Mi se părea că nu-ți mai pasă de noi.
Te îndepărtai de mine.
Ăsta a fost planul măreț?
Da.
Cum adică „ai încercat”?
Nu s-a întâmplat nimic.
N-am putut.
- De ce ai spus că ai făcut-o? - Ca să văd cum reacționezi.
Ce prost ești!
Și urât.
Acum, că spui asta…
Ești prost și urât.
Chiar vrei să…
Lovește-mă!
Lașo!
Mai tare!
- Ce e? - Pentru apărare.
În caz de violență.
Ingenios.
Ia alea. Mă duc după nevastă.
Da, sigur.
Ne duce și pe noi cineva cu mașina?
Ce naiba?
Nimeni? Nu?
Ce de-a nătângi!
Helene, plec!
Ce naiba…
- Helene, plec fără tine! - Rămân.
Unde naiba ai fost? Plecăm.
Poți pleca. Eu rămân.
Ce vrei să spui? Faci ce-ți spun eu!
- Lăsăm circul ăsta. - Ajunge!
M-am săturat să remediez eu mereu situația
după ce jignești fiecare persoană pe care o întâlnim!
Doamne, regret că mi-am irosit jumătate din viață
cu un măgar în costum!
Ce tot spui acolo? Am spus că plecăm!
Rămân, Martin. Ai auzit?
- Poți pleca acasă. - Ce naiba ai?
- Vii acasă cu mine… - Oprește-te!
Dă-te, preot nenorocit!
- Dă-te! - Ajunge, Martin!
- Dă-te! - Nu…
- Dă-te, la naiba! - Să facă cineva ceva!
- Se descurcă singur. - Încetați!
- Cum să se descurce singur? - Să te văd!
- Ușor! - Jacob, dă-i drumul!
Jacob!
Nu…
Marco?
Ce naiba ai făcut?
Du-te dracului!
Marco? Ma…
S-a lovit la cap. Chemați o ambulanță!
Chem eu.
- Bună! - Bună!
Sunt Samuel.
Eu sunt Hanna.
Vin de la o nuntă.
Nu mă distram deloc.
Cred că am fost la aceeași. Te recunosc.
Cred că aici se căsătoresc.
De ce? Nu e nevoie.
Și eu mă gândeam la asta.
Contează că se iubesc.
Așa sper.
Știu că el e nebun după ea.
Nu poate trăi fără ea.
Da?
Da, așa a spus.
L-am auzit eu.
Îmi pare rău!
Nu-i nimic.
Ce naiba aveți?
În mod normal, petrecerile noastre sunt pașnice.
Așa.
Unde-l duceți?
La spital.
- Pot veni? - Da.
Linda?
Nu mai sunteți împreună!
Întoarce-te! Nu mai sunteți împreună!
- E… - Hei!
Întoarce-te pe continent!
Acum!
E mai bună o valiză pe roți.
Ce-ai fi făcut dacă te-ar fi atacat Martin?
M-aș fi descurcat.
- Da? - Am centură neagră la karate.
- Ce? - Da.
Am câștigat de șapte ori
campionatul de karate organizat de biserică.
- Glumești! - Nu, e adevărat.
Suntem doar patru concurenți, dar e distractiv să câștigi.
Da…
O să am multe pe cap când ajung acasă.
- Da. - Dar poate…
ne vedem după ce se liniștesc apele?
Știi unde sunt.
Noapte bună!
SPITAL - INTRARE - FARMACIE
PETRECEREA EȘUATĂ A BUCĂTARULUI
- Bună! - Bună!
Cât e ceasul?
Șapte și jumătate.
Ai dormit puțin?
Dar sunt bine.
Mersi c-ai venit!
Au spus când mă externează?
Destul de curând.
A fost doar o contuzie ușoară.
Da.
Am niște lacune în memorie.
Ce s-a întâmplat?
Jacob te-a lovit cu o placă de lemn.
Apoi a venit ambulanța.
El unde e?
Cine?
Jacob.
Care Jacob?
Ce s-a mai întâmplat?
Așa!
Uitasem.
M-ai cerut de soție în ambulanță.
- Serios? - Da.
- Și ce-ai spus? - Că ești un idiot.
Da, normal.
Apoi am acceptat.
Ce?
Și eu sunt idioată.
Pe aici.
Ce-avem aici?
Ne căsătorim.
Serios? Aici, pe insulă?
- Nu… - Nu!
Bun…
Trebuie să plătesc?
- Nu, e inclus în preț. - Grozav!
E adevărat?
- Legat de tatăl tău? - Da.
Nu mai suport.
Nu mai pot!
Nu…
Îl iubesc pe tata,
dar mă întrebam cât mai reziști.
Am rezistat prea mult.
- Ce e cu preotul? - Suntem prieteni vechi.
Pentru moment.
Asta se poate schimba.
Îmi pare rău pentru pagubele produse!
- Nu-i nimic. - Da…
- Mai veniți vara asta? - Da, trebuie.
Faceți nunta atunci?
- Nu… - Nu.
Nu… Bine.
Aduce numai necazuri și haos.
Da…
Văd că vă înțelegeți bine.
- Da, suntem bine. - Da.
Vine Leif.
Așa…
Bine că sunteți încă aici!
Să luați bagajele Lindei și ale lui Marco!
- Cum se simte? - Bine.
Se căsătoresc.
- Ce? - Ce?
Da, chiar așa. A cerut-o, iar ea a acceptat.
- Fantastic! - Minunat!
- Da, hai… - Da.
Da.
- Pa, mamă! - Pa!
- Mai veniți! - Scuze pentru tot!
Nu-i nimic.
- Frate… - Samuel.
Jessie conduce.
Am rămas fără permis iarna trecută, așa că…
Aveam 14 amenzi de circulație, prea mult pentru poliție.
- Dar îmi place să fiu pasager. - Nouă ne spui?
A fost o binecuvântare când a rămas fără permis.
N-a fost distractiv.
- Sus… - Nu, vino!
DUPĂ DOUĂ LUNI
LINDA ȘI MARCO
- Ce frumoasă ești! - Mersi!
Doamne! Ce nebunie!
Hanna…
- Poți să ții un secret? - Da, sigur.
Știi că am spus că Marco m-a cerut în ambulanță?
Da, știu.
- N-a făcut asta. - Ce?
Am inventat asta.
Dar... Linda!
Știu! Dar a funcționat.
Cu siguranță!
Să facă toți asta!
- Bună! - Bună!
Hai s-o facem!
Dragi invitați, ne-am adunat aici
pentru a-i uni pe Linda și Marco în sfânta căsătorie.
Era ceva important? Sau putem continua?
A spus „da”.
DUPĂ UN AN
Într-o vreme în care suntem departe
Tot timpul
Iubirea pe vecie
Pare un final mai frumos
Ați putea spune
Că e un concept excelent
Vechi și verificat
Poate părea o nebunie
Dar iubirea pe vecie
Are o rețetă simplă
Conține iubire
Și dans
Râsete și libertate
Adevăr la nevoie
Ciondăneală și împăcare
De cumva apar
Niște lacrimi pe față
Nu uita că niciodată
Nu e prea greu
Să spui că-ți pare rău
Nu știați nimic când v-ați cunoscut
Dar azi știți aproape totul
Sunteți gata să vă luați angajamentul
Dar de bate vreun vânt rece
Atunci iubirea pe vecie
E un concept ce încălzește
Vechi și verificat
Sincer și uzat, dar simplu…
O rețetă simplă
Conține iubire
Și dans
Râsete și libertate
Adevăr la nevoie
Ciondăneală și împăcare
De cumva apar
Niște lacrimi pe față
Nu uitați că niciodată
Nu e prea greu
Să spuneți că vă pare rău
Nu uitați că niciodată
Nu e prea greu
Să spuneți că vă pare rău
Subtitrarea: Iulia Ștefan