Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Votul este deschis.
Votul este închis.
Rezultatele sunt următoarele.
Numărul de alegători: 566.
Voturi exprimate: 556.
Pentru majoritate absolută: 279.
Pentru: 331.
Împotrivă: 225.
Egalitate!
Linişte, vă rog.
Dragi prieteni...
după 136 de ore şi 46 de minute de dezbateri,
Adunarea Naţională
a adoptat proiectul de lege privind căsătoria
cuplurilor de acelaşi sex!
Paris Primăvara 2014
Haide, continuă să împingi...
şi respiră!
A fost perfect.
- Aşa? - Exact.
E rândul tău, Nadia.
Fă ce a făcut Céline.
Ţine-ţi respiraţia pentru mai multă forţă.
Am înţeles.
Céline, pune-ţi mâna aici ca să o susţii.
Să ne imaginăm că ai o contracţie.
Inspiră adânc.
Ţine aerul şi împinge.
Haide, continuă...
Nu, ţine-l în tine.
Nu! În regulă, expiră.
Nu mai râde.
De ce sunt atât de inutilă?
- Păcat că Céline nu poate naşte. - Nu, mulţumesc!
Arată-i sprânceana.
Poate să o ridice şi să-şi mişte urechile în acelaşi timp.
Vom încerca din nou data viitoare.
Agathe, eşti însărcinată de o veşnicie.
E al doilea.
Primul are doar 8 luni.
Se numeşte "naştere consecutivă".
Noi nu vom avea problema asta.
Nu ai de unde să ştii.
Eşti norocoasă
Mi-aş dori ca bărbatul meu să poată duce sarcina.
Departamentul de urgenţe dentare.
- Mă suni după întâlnire? - Unde e?
Parc Monceau.
Ar fi trebuit să-ţi fac eu dinţii.
Sunt prost îmbrăcată?
Ia haina mea.
- Dar tu? - Mă topesc de cald.
Cum arăt?
Ne vedem diseară.
Céline...
Georgia Steyer.
Născută la München.
Adresa ta este tot strada Crimée nr. 42?
Arondismentul 19...
- Când trebuie să nască? - În iulie.
E fetiţă.
Ai nevoie de actul de identitate al partenerei mele?
Nu, tu eşti cea care adoptă.
Ai spus "parteneră", nu sunteţi căsătorite?
Ba da, de la începutul sarcinii.
Atunci e soţia ta, nu partenera ta.
Altfel n-ai putea adopta.
Poţi spune că e soţia ta.
Pentru asta am luptat.
Deci...
Lasă-mă să îţi explic.
Când se va naşte copilul, ca toţi părinţii,
trebuie să declaraţi naşterea la primărie.
E esenţial să o faceţi.
Vei apărea pe certificatul de naştere, nu ca părinte,
ci ca terţă persoană, dovedind prezenţa ta
la începutul vieţii copilului.
Nu e nevoie să notezi, îţi voi da un document.
Copilul va purta numele soţiei tale. Îl vei schimba după adopţie.
Copilul va purta numele meu. Soţia mea l-a luat când ne-am căsătorit.
Şi-a schimbat deja actul de identitate.
Atunci copilul va lua numele ei de domnişoară.
Numele de căsătorie nu este recunoscut.
Cum adică?
Înainte de adopţie, soţia ta a avut acest copil singură.
Tu nu exişti.
Căsătoria îţi permite să adopţi, dar nu îţi oferă niciun statut.
Prin urmare, soţia ta nu poate folosi numele de căsătorie.
Cât va dura?
Între 8 şi 18 luni.
În funcţie de rapiditatea cu care furnizaţi documentele,
şi de programul instanţei.
Este o estimare.
Legea Taubira nu are nici măcar un an, sunteţi pioniere.
Voi prezenta unui judecător de familie
un dosar pe care îl veţi alcătui.
Voi avea nevoie de fotografii cu tine şi soţia ta.
Fotografii cu familia voastră, vacanţe, sarcina,
dar mai ales, fotografii cu tine şi copilul.
Voi avea nevoie, şi asta e esenţial,
de 15 declaraţii scrise de la apropiaţii voştri,
care să ateste dorinţa ta pentru acest copil
şi implicarea ta în creşterea lui.
Când vă îţi martorii,
evitaţi să vorbeşti doar cu prietenele tale lesbiene.
Nu că ai cunoaşte doar lesbiene,
dar judecătorul verifică dacă copilul vostru este pe deplin acceptat.
De prietenii voştri apropiaţi, preferabil diverşi,
bărbaţi, femei, părinţi tineri,
şi de familiile voastre.
Când adopţi, taţii devin bunici.
Surorile, mătuşi, de exemplu.
Nu am o familie prea mare, doar pe mama.
Nu suntem apropiate.
Cum se simte ea în legătură cu toate astea?
Nu i-am spus încă.
E homofobă.
Nu, nu e. Este pianistă şi locuieşte la Praga.
Nu am avut încă ocazia.
Cehii n-au telefoane?
Am nevoie de declaraţia ei?
Nu va avea grijă de copilul meu.
Instanţa trebuie să decidă.
Vor să ştie dacă familiile voastre vă susţin.
Sunt câteva modele aici.
Poţi să-mi scrii cecul acum. 2 500 de euro.
După naştere îl voi încasa şi vom începe procesul.
- Totul clar? - Da.
Din curiozitate, cine este mama ta?
- Marguerite Orgen. - În regulă.
Nu orice pianistă.
O cunoşti?
E foarte faimoasă.
Nu e Madonna.
Mulţumesc.
Numele ei sigur te va ajuta.
- Toate cele bune. - Mulţumesc.
LOVE LETTERS
Bună, sunt Nadia Hamadi. Lăsaţi un mesaj.
Bine. Yannick, te aud şi pe tine?
E toată lumea acum?
Strofă şi refren? E în regulă? Perfect.
François, Aurélie, Emma, Agathe, sora ta, tipul ei,
părinţii tăi...
- Cine altcineva? - Mila şi Lomane.
Prea multe lesbiene.
Nu poţi avea prea multe lesbiene.
Ce e asta?
O aplicaţie de sarcină.
Compară mărimea copilului cu fructe şi legume.
Acum, fiica noastră are mărimea...
unui ştiulete de porumb. Ce drăguţ.
Un ştiulete mare...
Sora ta,
tipul ei...
Tatăl tău,
mama ta...
- Cine altcineva? - Selim.
Selim?
De ce nu? E un tip în plus.
Noi doar petrecem, nu are treabă cu familia.
Trebuie să vorbească despre mine şi copil.
Înţelegi?
Ne trebuie oameni cu copii.
Cine altcineva, în afară de François şi Emma?
Nour şi Adèle.
Cred că acum au doi.
- Au trecut 5 ani. - De când au copii.
Trece-i şi pe ei, eram apropiaţi.
Bine, Nour şi Adèle.
- Poţi să-i contactezi? - Da.
Cine altcineva?
Mama ta.
E o nebunie că am nevoie de declaraţia ei pentru adopţie.
- O va face. - Sigur, o să se simtă importantă.
Nu i-a păsat niciodată de mine, dar are un cuvânt de spus în maternitatea mea.
Tu te-ai îndepărtat.
O iubesc pe mama ta.
Toată lumea o iubeşte pe mama mea.
Nu ştii cum e să fii copil într-o cameră de hotel
aşteptând până la miezul nopţii să fii hrănit
cu arahide din minibar şi să crezi că e distractiv.
Nu vorbi despre arahide, am vomitat de două ori azi.
A trebuit să-i fac un detartraj unui tip care nu mai făcuse asta de 13 ani.
Îţi imaginezi? M-am simţit ca un zidar.
"Indicaţi evenimentele la care aţi fost martor personal,
ştiind că declaraţia va fi folosită în instanţă.
Se pedepseşte cu închisoarea şi o amendă de 15 000 de euro,
să dai o declaraţie sau să întocmeşti un certificat
care constată unele fapte inexacte din punct de vedere material."
Nu e doar o formalitate.
Dar o vei face?
Desigur că o voi face.
Trebuie să joci rolul mamei model.
Ca să fii o mamă bună, trebuie să investeşti.
- Ai un uscător? - Nu.
Uscătorul e esenţial.
Nu-ţi dai seama câte rufe vei spăla.
Dar ai doi copii.
E suficient unul. Mâncare, vomă, pipi, caca...
muci...
Trei maşini pe zi în primul an.
Altfel, apartamentul va fi o cocină.
Începi să te panichezi.
Ce te sperie cel mai mult?
Adopţia sau să ai un copil?
Nu ştiu.
Când a apărut Erika, m-am panicat.
Am avut diaree de stres non-stop.
Nu mi-ai spus niciodată.
Crezi că taţii pot admite că au dubii?
Şi noi suntem judecaţi.
Adesea de femei.
Necunoscutul e înspăimântător.
Odată ce vine copilul,
faci ce trebuie.
Dacă îl laşi pe jos, moare.
E un animal.
Chiar mai puţin de atât. Nu poate face nimic singur.
Ai grijă de el, bine?
E grozav.
Foarte grozav.
Am văzut azi o Sybille.
E un nume frumos, nu?
Da. Îmi place.
Aşteaptă, nu aici.
Mi-e cald.
Bună.
Nu dormi?
Ţi-am furat ochelarii de soare şi geanta albastră.
Şi chiloţii, am rămas fără.
Bună.
Nu ştii să baţi?
Am cheile. N-am vrut să te deranjez.
Fiica mea...
- Te-ai întors de mult? - Nu, voiam să te sun.
- Cânt la Paris. - Am văzut.
- Vei veni? - Da.
O ştii pe asta?
Te-ai căsătorit?
Nu e mare lucru.
Cum aşa? Nu mi-ai spus.
Nu, nu e nimic...
Căsătoria e nimic?
Nu a ştiut nimeni. A fost doar o formalitate.
Ce formalitate?
- Nu eşti cu Nadia? - Ba da.
Ne-am căsătorit...
pentru că trebuie să fim...
O să avem un copil.
Minunat!
Ce idee frumoasă.
Radiezi.
Nu e prea devreme să spui?
Ai primit undă verde?
Nu sunt însărcinată. Nadia poartă copilul.
Nadia, desigur.
Ei bine...
În câte luni?
Şase luni.
Felicitări!
E minunat să fii însărcinată.
- Nu eram stresată. - Atunci de ce nu spui totul?
Căsătorie, sarcină, adopţie, declaraţie.
N-ar trebui să am nevoie să întreb.
Nimeni nu ştie cum funcţionează, nici măcar noi.
Poţi s-o suni.
Eu sunt cea însărcinată. Mi-am făcut treaba.
Doamna Steyer.
- Asta eşti tu. - Nu mă voi obişnui niciodată.
Bună.
Nadia Steyer...
- E Steyer. - Scuze.
Numele de fată, Hamadi.
Ai 37 de ani.
Puţin peste 6 luni de sarcină.
- Prima sarcină? - Da.
Grozav.
Céline Steyer, ai 32 de ani.
Nu ai fost niciodată însărcinată.
Nu.
Doamnă Steyer, ai avut vreodată anestezie?
Nu.
Tu?
- De două ori. - Pentru ce?
Apendicită şi un molar de minte.
- Fumătoare? - Nu
Tu?
Da.
Cinci sau 10 pe zi?
Mai degrabă 15.
15?
Deci, doamnă Steyer...
Istoric familial de boli cardiace?
Nu.
- La tine? - Da.
Tatăl meu a murit de insuficienţă cardiacă.
Îmi pare rău, dar ştii... acest copil nu are din genele mele...
Da, ştiu.
Sincer, e prima dată cu două femei.
N-am vrut să vă simţiţi inconfortabil.
Până la urmă, de ce să nu ştim şi despre tine?
Aşa e, de ce nu?
Urmezi vreun tratament?
Nu.
- Tu? - Paracetamol pentru migrene.
- Alt istoric familial notabil? - Nu.
Nimic, bine.
Şi tu?
Da, Alzheimer.
Bunicile mele.
Din ambele părţi?
E bine că nu porţi tu copilul.
Îmi pare rău...
Am glumit.
Nu pot avea copii?
Ba da, bineînţeles că poţi.
A fost doar o glumă proastă.
Ai dreptate, ai auzit răspunsurile mele.
Te rog, nu-ţi face griji.
Vedem de toate aici, alcoolici...
Copiii lor sunt bine.
- Nu sunt alcoolică. - Nu.
Nici vorbă.
Era doar un exemplu, ca oricare altul.
O să fac pe mine.
O aşteptăm.
- Te mănâncă părul? - Da.
- Sunt păduchi? - Nu.
Sunt păduchi.
Poţi să o speli, atunci.
Nu eu.
Ia-l pe Moustache şi găseşte-ţi sora.
Mergeţi să vă jucaţi.
Nu, nu cuburile de zahăr.
Am spus nu.
Nu mănâncă niciodată zahăr.
Nu înseamnă nu.
Charlotte, vino aici, ia-l pe Moustache.
Ia-l pe Moustache, miroase urât.
Haide, du-te, noi discutăm.
Kids are disgusting.
Nu e prea grozav, nu?
E în regulă.
Charlotte s-a trezit la dimineaţa.
Am făcut prăjituri. Nu le mânca, sunt oribile.
Poţi să te joci încet, scumpo...
Da, vorbim.
Cum aţi făcut-o?
Am făcut dragoste.
- Am mers în Danemarca. - De ce?
Poţi alege un donator deschis.
La 18 ani, fiica noastră îl poate contacta, dacă vrea.
Minunat. Nu puteţi face asta în Franţa?
FIV nu este permisă în Franţa.
Serios? Nu a fost tocmai legalizată?
Nu, căsătoria şi adopţia au fost legalizate.
Scuze, nu ştiam.
Deci, va trebui să adopţi?
Nu eu, pentru că eu îl port.
Eşti un idiot.
Sunteţi căsătorite, nu e suficient?
Nu sunt expert...
Nu, trebuie să fim căsătorite ca eu să pot adopta copilul.
Va funcţiona?
Avem o avocată. Doar că poate dura mai mult de un an.
Pare riscant.
Trebuie să vă înţelegeţi.
Dacă nu eram tatăl, aş...
N-aş fi trecut prin asta. Îl uram.
Erai dat peste cap.
Nu eram pregătit.
Nici tu nu eşti pregătită?
Aş fi putut să o fac.
Ce să faci?
Donaţia de spermă.
Nu, nu căutam un tată.
V-aş fi lăsat în pace, donez sânge în fiecare an.
Nu vreau recompensă.
Asta e irelevant.
Taci un pic.
Scuze, nu sunt sigură că aş fi acceptat.
- Nici eu nu. - De ce nu?
Sunt urât?
- Céline? - Ce?
- Sunt urât? - Nu!
Frumuseţea nu e prioritară.
Pariez că donatorul tău nu e un grăsuţ.
Un viking frumos.
- Ce? - Miroase.
Simt miros de rahat.
Scuze...
Ce s-a întâmplat acolo? Vino încoace.
- Naşti la spital? - Da.
Bine, eu am născut prima oară la spital, a doua oară, nu.
A mers prost?
Am vomitat mult, au zis că am o gastroenterită.
Nu, era durerea contracţiilor.
Doare rău de tot.
Oricum, era prea târziu pentru epidurală.
Asta mă îngrijorează.
Epiduralele sunt grozave.
După 15 minute nu mai simţi nimic.
După nouă luni fără alcool, chiar o simţi.
Deci a mers bine?
Charlotte a cântărit 4,8 kg. Aşa e?
Nu-i aşa, scumpo?
Am avut forceps,
o epiziotomie, tot tacâmul! Doctorul avea...
unelte de grădinărit...
Eşti medic, înţelegi.
Presupun... sunt stomatologă.
În rest, a fost bine. O experienţă frumoasă.
Donatorul seamănă cu tine?
Nu, dacă eu voi purta următorul copil, va fi acelaşi donator...
L-am ales pentru profilul lui, motivaţia de a dona...
Adică?
A spus că are mulţi fraţi.
Spune că toată lumea are dreptul la o familie frumoasă.
Desigur.
La naiba!
Nour? Ce faci?
Vin acum.
A făcut caca peste tot?
Învăţatul la oliţă e un iad.
E greu cu copiii mici.
Abia aştept să se termine!
O să îi mirosim şi noi scutecul?
Asta e ciudat.
De ce mi-a povestit despre vaginul ei explodat?
Ce lucru bolnav.
Chiar suntem atât de nepricepute cu copiii?
Ar trebui să ne întoarcem la exerciţii.
Niciodată.
Între problemele de perineu şi copii...
Când cea mică şi-a aruncat compotul,
Iam crezut că vreau să fac avort.
Nu râde.
Acum e prea târziu.
O să avem un copil,
care va fi acolo tot timpul,
în fiecare zi.
Ieşim?
Hai să ieşim.
Serios? Sări peste rând?
Te iubesc, scumpule.
Îl poţi culca pe Max peste 20 de minute.
O să adoarmă uşor.
Dacă Erika vrea îngheţată, răspunsul e nu.
Bine.
Mergem?
- Eşti bine? - Da.
Te iubesc, fi cuminte. Pa, puiule.
- Nu i-am făcut baie. - Poftim?
Nu eşti aici doar ca să stai cu el.
Baia e foarte periculoasă.
Îi ţii capul,
foloseşti apă călduţă şi atât.
Erika te va ajuta, bine?
Pa, scumpo.
- Ne vedem mai târziu. - Da.
Ai grijă, nu ştie să înoate.
Vrei să ne jucăm?
Ai vreo carte care îţi place?
Uite, am scris "caca".
Aşa.. E timpul pentru baia bebeluşului!
Picioarele întâi.
E bine aşa?
- Fii blândă cu el. - Desigur.
Erika, stai aici. Trebuie să te supraveghez.
Sunt în camera mea, e în regulă.
După urechi...
Acum picioarele...
Totul e în regulă, nu e prea fierbinte?
Ce e?
Ce s-a întâmplat?
La naiba!
Fir-ar al dracului!
Erika...
Vino aici, te rog. Erika?
Ce-i asta?
Poţi să porneşti duşul?
- Miroase groaznic! - Aşteaptă, am nevoie de tine.
Tu eşti bona, nu mă plăteşte nimeni.
Ce? Ajută-mă sau intri şi tu.
Totul e în regulă.
Duşul, te rog.
Perfect.
La naiba, pute.
Ştrengar obraznic.
Mulţumesc.
Fratele tău încearcă să doarmă.
Sunt în gară.
Gata. Te-ai jucat, acum e timpul de culcare.
Aştept trenul!
E timpul de culcare.
Gata, scumpule...
Îmi plac horoscoapele din reviste.
Iei cu trenul de noapte?
Ce e asta?
- Nu ştii? - Nu.
E un tren cu paturi. Dormi în el.
O să-ţi arăt.
Unde te duci? Nu.
La vagonul restaurant.
Îţi place?
Delicios.
- Nu le spune părinţilor tăi. - Nu o să le spun.
Eşti cu cortul?
Noul nostru dormitor.
Arăţi ca un sushi.
Nu pot să mănânc asta.
Ştii ce am făcut în seara asta? Mi-am probat hainele, nimic nu-mi mai vine.
Ale tale nici atât, a fost şi mai rău.
Tu petreci, pe mine mă strâng sutienele şi-mi explodează venele.
Putem merge la cumpărături mâine.
Trebuie să economisim.
Am cheltuit foarte mult şi ea nici nu s-a născut.
Dacă nu mai lucrez miercurea, cum fac femeile,
suntem în belea.
Nu, dar am şi eu un job...
Tu nu o să fii aici şi eu nu pot lucra nopţile.
Deja mă plictisesc.
Noaptea e treaba adevărată. Dinţi rupţi,
abcese de drenat, am pierdut toate astea.
Nu putem lucra amândouă noaptea,
dar nici nu sunt gospodină.
Şi tot trebuie să câştigăm bani, nu o să meargă.
Mă simt deformată.
Sunt obosită, iar tu nu eşti aici.
Sunt aici acum.
Nu ştiu să împletesc părul, tu ştii?
Nu ştiu.
Avem o fetiţă, suntem fete.
Nu ştiu dacă vom fi modele bune pentru ea.
Stai liniştită, vom fi...
Dacă îi plac animalele?
Dacă vrea o pisică?
Sunt alergică.
N-o să o pot face niciodată fericită.
Îţi aduc nişte şerveţele.
Nu, i-am înghiţit.
E bine pentru fiica noastră.
Vezi? Sunt fără speranţă.
Revin imediat.
Aş da orice pentru o ţigară.
Nu e uşor.
N-am poze cu noi şi mama mea.
De fapt, n-am nicio poză cu ea.
Hai, Sibylle.
Luăm metroul singure.
Mama încă doarme,
după toate petrecerile ei de lesbiene.
- De ce mama? - De ce nu?
"Mama" e drăguţ, nu? Auf Deutsch.
Nu ştiu. Sună un pic bătrânesc.
Preferi "Mutti"?
Nu, prefera "mama".
We can't both be Mum.
Nu putem fi amândouă "mama".
În sfârşit!
Acum fiica ta e moartă.
Eşti cunoscută pentru piesele complexe
pe care puţini pianişti le stăpânesc. Probabil să exersezi mult?
Nu exersez niciodată.
Nu lucrează toţi pianiştii la tehnica lor?
La început, poate,
când eram copil.
Acum studiez compoziţiile.
O tehnică impecabilă nu valorează nimic singură,
piesa e mai importantă.
- Fiica ta are 7 ani. - Da.
Cum îţi organizezi viaţa de familie ca artist?
Soţul meu nu mai lucrează.
Are un rol important în creşterea fiicei noastre.
Sunt mereu împreună, în München, şi eu la fel,
dar eu lipsesc des.
Probabil e dificil să fii departe.
Pentru mine sau pentru ei?
Pentru toţi, bănuiesc.
Absenţa e una, revederea e grea.
Da, revederile.
Uneori o ţin în braţe pe fiica mea şi ea nu e pregătită.
Alteori, invers.
Un vals imposibil de dansat.
Ca toate valsurile lui Chopin.
Nu au fost scrise pentru asta.
Sunt jurnalul lui.
Ăsta e un strigăt.
Poţi auzi instabilitate...
Dă mai tare.
Şi aici, un strigăt.
Îţi place?
Asta e bunica cântând.
Aici, scapă...
Se aude un fel...
de promisiune pentru viitor.
Şi tristeţe, ca întotdeauna.
E mereu trist.
- Ce faci? - Nimic.
- Mănânci vreodată? - Nu e asta. Mersi.
- Atunci ce? - Nu râde.
Ieri mi-a rămas un beţişor de urechi înfundat în ureche.
E încă acolo.
Nu râde.
Mi-e frică să nu surzesc.
Simt un corp străin în ureche.
Arde.
- Ai fost la doctor? - Nu.
Mă uit eu şi chemăm pe cineva dacă e nevoie.
Nu vreau să merg la doctor.
Dacă află cei de la asigurare e groaznic.
Sunt sub supraveghere de când am împlinit 50.
Îmi verifică inima, plămânii,
îmi iau sânge...
"Artrită?" Ştii cât valorează mâinile mele?
Bine, dar te doare. Trebuie să scoatem vata.
- E un moment nepotrivit? - Am un pacient, deci repede.
Scuze. Sunt cu mama mea.
Minunat.
- Sunt pe difuzor. - Bună, Marguerite.
Bună, scumpo. N-ai venit să-mi arăţi burtica.
Trebuie să lucrez. Dar vino tu oricând.
Nu te reţin mult.
Mama mea are un pic de vată înfiptă în ureche.
Am vrea s-o scoatem. O pensetă ar fi bună?
Poţi vedea vata?
Nu ştiu.
Penseta îi poate perfora timpanul.
Ţi-am spus.
Îţi trebuie ceva unsuros, ca să alunece afară.
Ai vreo vaselină?
De ce aş avea vaselină?
Nimic. Mă duc să cumpăr.
- Sau ulei de măsline. - Asta am.
Ai grijă.
Lasă-mă să văd.
- Urăsc să mi se atingă părul. - Nu ai de ales.
O vezi?
Mai scutură-l puţin.
O vezi acum?
O văd.
Hai, stai jos.
Ai reuşit?
Aproape.
Nu te mişca.
- Ai reuşit? - Am reuşit.
Am reuşit.
Mulţumesc.
Te-ai lăsat de fumat?
Aproape.
De ce te chinui? Nu eşti însărcinată.
De cât ai nevoie?
Poftim?
Copilul tău...
Trebuie să fi costat o avere. Îţi scriu un cec.
Nu vreau bani.
Atunci de ce eşti aici?
De ce ai nevoie?
Nu am nevoie de nimic.
Nu ştiam că voiai un copil.
Ciudat că Nadia îl poartă.
Te văd mai degrabă pe tine mamă decât pe ea.
O să fiu mamă.
Bine, dar ştii ce vreau să spun.
Ea e mai în vârstă decât mine. Era evident.
Eu, data viitoare.
Dacă nu va mai fi o dată viitoare?
Atunci un singur copil.
Nu vei fi geloasă?
Geloasă pe ce?
Cum o să-i placă să ai tu grijă de copil?
Nadia e soţia mea. Tu ai fost geloasă pe tata?
Da.
Tot timpul.
Eşti din ce în ce mai mult ca el.
Îmi pare rău că l-ai pierdut aşa de tânără.
Avea cu 35 de ani mai mult, două pachete pe zi, firesc.
Nu alegi cu cine faci un copil.
Ar fi trebuit să termin cu cântatul când a murit el.
Prostiile pe care...
Ştiu că mă urăşti pentru asta.
De ce nu am fost invitată la nunta ta?
Nu am crezut că ai fi interesată.
Când a murit tata, nu ai fost acolo. Nici când era în viaţă.
Nu ai împărtăşit copilăria mea sau momentele importante.
Nu mai eşti un copil acum.
De ce nu i-aţi făcut în acelaşi timp?
- Ce? - Copiii voştri.
Ca să-i faceţi în acelaşi timp.
Cine ar vrea doi deodată?
Însărcinate împreună? Şi să naştem împreună?
Ai dreptate, n-am gândit.
Nu funcţionează.
Mulţumesc pentru mâncare.
Cu plăcere.
Mă bucur că eşti aici.
Îţi aminteşti de câinele nostru, Saudade?
În luna a noua, a lactat spontan.
Poate şi tu ai putea alăpta.
De ce nu?
- Merită încercat. - Nu sunt câine.
Dar eşti un mamifer.
- Ascultă! - Fără telefoane la masă.
Nu am întrebat dacă era pasteurizat.
E în regulă.
Un mesaj de la Sandrine.
Bernard e mai rău. Încearcă să-l suni.
Bei bere?
Fără alcool.
- Bernard e bolnav? - Cancer la stomac.
Seminţele şi ceaiurile sunt tratamentul lui.
Şi?
Nimic.
Eşti oncolog?
Sunt medic.
Ai făcut stomatologie.
Am ales stomatologia.
Notele tale erau mici.
Eu spun că eşti doar o funcţionară la poştă?
Ascultă...
Cancerul lui Bernard s-a extins. Moare.
Îl poţi salva? Eu nu pot.
Haideţi, fetelor.
Dacă scrieţi fiecare câte una, vom avea patru.
Fiecare este individuală.
Nu e nevoie să vorbiţi despre FIV.
E despre noi şi dorinţa noastră de a întemeia o familie.
FIV n-a fost mare lucru.
- Adică? - A fost uşor.
- Uşor? - Nu pentru tine, dar...
Doar îţi pun spermă în vagin.
- Asta e uşor? - Încercăm de doi ani.
Cu hormoni, sex programat...
Da, a fost uşor.
Scuze.
A trebuit să mergem în străinătate, să alegem un donator,
Céline trebuie să adopte, ne-am căsătorit, costă enorm.
Nu văd ce e uşor.
Dar când a trebuit să vă spun despre mine?
Cum a trebuit să vin aici singură.
Nu era instinctiv să-mi imaginez că te culci cu o fată.
Scuze, Céline, fără supărare.
Cu un bărbat ar fi instinctiv?
Nu ştiu.
Nu, dar cu sora ta nu ne gândim la sex.
- De ce nu? - Mie îmi convine.
De ce rezumi totul la sex?
Ştii ce? Ai dreptate.
Îmi place să mi-o trag cu fete.
Îmi pare rău, îmi place. Céline mă excită.
- Destul. - Scuteşte-ne fiica de mizeria asta.
Acum o adorăm pe Céline.
Sper. A fost nevoie de trei ani ca să vină în vizită.
Am avut nevoie de timp să înţelegem.
N-a fost uşor pentru noi.
Lumea întreabă, când spun că voi fi bunică.
- Şi nu e deloc amuzant. - Termină.
Nu e amuzant?
Ce vrei să spui cu asta?
Iartă-mă.
Sunt foarte fericită să fiu bunică.
Deci, cum eşti, Céline?
Pariez că nimeni nu te mai întreabă acum.
Cum te pregăteşti pentru naştere?
Nu exagera.
O să fie acolo, nu?
Vorbeşti ca şi cum ai fi făcut-o singură.
Când am născut eu, tu fumai pe hol.
- Ţi-a luat foarte mult. - Da.
Pregăteşte-te pentru asta, Céline.
O să ţi se spună că eşti inutilă
şi o să se ţipe la tine pentru că iei să iei o gură de aer.
Şi să ai mărunt la tine pentru automatul de cafea.
Şi o periuţă de dinţi.
O să-mi mulţumeşti.
Luaţi loc pe canapea.
Stai în mijloc.
O voi lărgi ca să încapă burta.
Sunteţi foarte încruntaţi. Încercaţi să zâmbiţi.
E puţin sinistru.
Perfect, Hammou, un braţ în jurul lui Céline.
Dragoste. Să simţim dragostea.
Asta e grozavă.
Nu mă aştepţi?
De ce îi provoci?
E deja umilitor.
Îţi iau apărarea şi ne iau apărarea şi nouă.
Eşti agresivă, dar avem nevoie de ei.
Eu adopt, avem nevoie de susţinători.
Termină, o să meargă.
Dacă mori înainte să adopt, părinţii tăi vor obţine custodia.
- Nu o vor cere. - Cine zice?
Bătrânii ăia nu vor avea grijă de ea.
Şi sora ta fără copii?
Un an întreg nu voi fi nimic, înţelegi?
- Nu intenţionez să mor. - Să mori sau să mă părăseşti.
Primul an poate fi un iad.
Suntem împreună în asta.
- Tu sau eu, e acelaşi lucru. - Dar tu eşti.
Nu eşti în pielea mea.
Ea e deja fiica ta.
Aţi făcut cu toţii cursul prenatal?
Moaşa vă va explica când trebuie să veniţi aici.
Practic, contracţiile trebuie să fie dureroase,
îmi pare rău, şi dese.
La fiecare cinci minute.
Dacă sunt la 15, e prea devreme.
Vom vizita o sală de naşteri şi vă explic tot.
Intraţi şi apropiaţi-vă.
Asta e.
Nu se va întâmpla azi, nu vă faceţi griji.
Asta este o sală de naşteri. Avem 20 aici.
Veţi naşte pe acest pat.
Nu vă faceţi griji, coborâm suporturile în travaliu.
Le ridicăm la împins.
Doamnelor, veţi fi monitorizate pe tot parcursul travaliului.
Verificăm bătăile inimii bebeluşului, tensiunea voastră,
şi nivelul epiduralei, dacă o cereţi.
Dacă nu o cereţi, puteţi aduce o minge de yoga
pentru a ajuta la travaliu, dilatare etc.
Aici, ne ocupă de îngrijirea iniţială în aceeaşi cameră cu mama.
Ea e chiar lângă noi şi poate vedea totul.
Aici măsurăm bebeluşul, îl cântărim...
Tot ce este nevoie la început.
Sus, aveţi o lampă de încălzire.
Chiar dacă e vară,
chiar şi în caniculă,
ieşirea din uter e un şoc termic pentru bebeluş.
Încercaţi să vă imaginaţi
că staţi în zăpadă trei ore în costum de baie.
Asta simte bebeluşul la naştere.
Sunteţi bine, domnule?
Daţi-i aer. Faceţi loc şi ridicaţi-vă, doamnă.
Domnule, mă auziţi?
Veniţi cu mine.
Vă punem aici. Ajutaţi-mă, vă rog.
Haideţi, aşezaţi-vă.
A fost doar o ameţeală.
- Cum vă numiţi, domnule? - Yann.
Bine, Yann, să îţi luăm tensiunea.
- Ţi se întâmplă des? - Niciodată.
Nu? Bine.
E doar o repetiţie. Mai bine acum decât în ziua cea mare.
Atunci, doamna are prioritate.
O să măsor iau tensiunea.
- Îţi este cald? - Puţin.
Îţi aducem nişte apă. Îi puteţi aduce, domnule?
Bine...
Aşa.
Bun, 90/60.
E cam mică.
Nu e nimic grav.
Stai aici deocamdată.
Odihneşte-te puţin. Poţi să te întinzi dacă vrei.
Eu continui cu ceilalţi. O să fii bine?
Să continuăm.
Zona pentru bebeluş...
este pregătită să-l primească.
Aveţi şi oxigen aici.
Foarte aproape, în caz de nevoie.
- Eşti bine, Yann? - Da.
Te simţi mai bine?
Da, mulţumesc.
Am sărit peste micul dejun. Aveam glicemia scăzută.
Serios, chiar aşa e.
- Partenera nu e aici? - A trebuit să plece.
Sarcina face viaţa grea.
Ştii ce a spus despre cezariene?
Nu, nu prea.
Când trebuie să nască?
Peste vreo lună.
Noi peste trei săptămâni.
Eşti pregătit?
Nu ştiu. Tu?
Nici eu nu ştiu.
Mi-e teamă că nu-l voi iubi.
Sau poate îl voi iubi prea mult.
Te gândeşti vreodată la asta?
Da.
Tot timpul.
Nu ai vrut să-l porţi tu?
Dar tu?
Am părut prost mai devreme?
Cam da.
Mi-a prins bine să te văd aşa.
Atunci e bine.
- Cum te cheamă? - Céline.
Ce e?
Avem nevoie de un nume, aşa că ar fi putut funcţiona, dar...
Céline...
Nu e nimic personal.
Da? Bună. Intră.
Etajul 10.
Cine e?
Mama ta. Mi-ai spus să mă implic.
Serios?
- Vă mutaţi în curând? - Nu cred.
O să dormiţi toţi într-o cameră?
Am cumpărat o canapea extensibilă.
Ţineţi ferestrele închise.
Etajul 10 e o nebunie. Copiii sar.
Aleargă după porumbei...
- Ea nu o să sară. - E fetiţă?
Asta e bine.
Lasă-mă pe mine.
- Frumos tricou. - Îţi place?
Am nevoie de haine noi. Nu ştiu niciodată cu ce să mă îmbrac.
Rămâi după concert?
Plec a doua zi. În Asia.
Un turneu de trei luni cu Beethoven.
Beethoven nu e mort?
Când vii să ne vezi?
Când mă întorc, cred. Trebuie să mă organizez.
O să avem nevoie de tine.
Vrei să o fac pe bonă?
Nu, ca să-mi adopt fiica, am nevoie de o scrisoare de la tine.
La naşterea ei.
Trebuie să o adopt.
Am nevoie de oameni apropiaţi să scrie câteva rânduri despre noi.
- Eşti de acord cu asta? - Aşa e legea.
Bine...
Ce să scriu?
Câteva rânduri despre legătura mea cu copilul nostru.
Ştii,
mie nu mi-ar fi plăcut ca mama să scrie despre noi.
N-am de ales.
Scrie tu şi semnez eu.
E pentru tribunal, nu o putem falsifica.
Să fie ceva simplu.
Ştiu cât de puternice pot fi cuvintele.
Opiniile oamenilor sunt insuportabile. Inventezi lucruri.
Vrei să o simţi cum mişcă?
- Pot? - Da.
Acum s-a oprit.
Cred că o linişteşti.
Céline lovea foarte tare în burta mea.
Mendelssohn poate fi enervant.
- Îţi aminteşti? - Nu.
Ne gândim la Sibylle ca nume.
- E frumos. - Sibylle Steyer.
Sibylle Steyer?
Iniţialele SS.
La naiba. Dumnezeule.
Fiica unor lesbiene naziste...
E mult.
Nu avem alt nume.
Aveţi timp să alegeţi altul.
- Doar o lună. - Deja?
Peste o lună voi fi...
în Japonia.
Japonezii sunt atenţi.
- Când vei veni atunci? - Pentru?
Să-mi cunosc nepoata sau să scriu scrisoarea?
Nemernicilor!
Fir-ar al dracului!
Céline, e ultima dată.
Nu mă pot apleca, scuze.
Da, ştim că eşti însărcinată.
- Poftim? - Doar despre asta vorbim.
Stai liniştită. Eu fac toată treaba şi sunt obeză.
Atunci trebuia să mă laşi pe mine.
Vorbeşti serios?
Te-am forţat eu?
Te-am forţat?
Ştii că nu am avut de ales.
Venise timpul tău.
Nu am încă 40 de ani şi nici tu nu mai ai 20.
Era posibil. Doar că nu ai spus-o.
E uşor de spus acum.
Nu, am spus-o mereu.
Eşti fericită că vei avea un copil? Eu voi naşte în curând.
O să mă laşi cu fiica noastră?
Altă soţie gravidă părăsită?
Prostii, spun opusul.
Tu nu erai pregătită să fii însărcinată.
Ţi-a fost teamă şi nu ai vrut.
Bine că am făcut eu pasul.
Altfel, nu am fi aşteptat un copil.
Acum e în regulă? Putem merge mai departe?
- Céline, poţi să ai grijă de Erika? - Nu, nu pot.
Am o întâlnire importantă.
Bona mea a anulat.
Fii cuminte, bine? Trebuie să plec.
Am spus că nu pot.
E o ocazie să te antrenezi.
Mulţumesc frumos.
François!
A plecat.
Haide.
Grăbeşte-te.
Fă ce ţi se spune şi fii cuminte.
Mama ta e băiat?
Nu, mama mea e acolo.
Ce face?
Ascultă sunetul pianului.
De ce face asta?
Ca să vadă cum aude publicul muzica.
Dar...
oamenii aud diferit.
Aşa e.
Pare tristă.
La naiba... Bine jucat.
Salut.
- La mulţi ani. - Mersi.
- Cum merge? - Bine.
- Mă bucur să te văd. - Da, a trecut o veşnicie.
- I-ai văzut pe ceilalţi? - Da.
Cine-i tipa gravidă? E sexy.
E a mea.
E gay?
Deci şi tu?
Al cui e copilul?
Al nostru.
Scuze, dar îţi trebuie un bărbat pentru asta.
De fapt, nu.
- Te porţi ca un prost, omule. - Nu judec.
Nu sunt homofob.
Dar copilul are un tată.
Eu sunt tatăl, bine?
Ne vedem mai târziu, poate?
Eşti drăguţă. E plăcut să vezi lesbiene frumoase.
Nu trebuie să fii iritată.
Sigur putem vorbi despre asta. Oamenii au opinii.
Eşti bine?
Lasă-l, e un nesimţit.
Da, ştiu.
Ştiu.
- Vrei să plecăm? - Da.
Mă duc să ne iau lucrurile.
Îmi pare rău. Îmi pare foarte rău.
Fugi!
Mulţumesc.
Eşti bine?
Bună seara.
De ce îmi dau flori?
M-am săturat de circul ăsta.
- Nu stai jos? - Nu.
- Da? - Dnă Orgen? Pe scenă în cinci minute.
Bine. Nu pot să cânt.
Nu pot.
Inima îmi bate cu putere. Mă simt fără vlagă.
Mă doare şi capul.
A trecut mult de când nu te-am mai văzut pe scenă.
Aş prefera Schumann pentru tine.
Îl iubesc pe Beethoven, dar Schumann...
Nadiei îi place Beethoven.
Nu, a zis că urăşte pianul.
Poftim.
Am scris ce mi-ai cerut.
Poftim?
Pentru adopţie.
Nu s-a născut încă.
Ştiu.
Voi fi plecată luni întregi. Nu pot schimba asta.
Ce pot face, în afară de a cânta?
Dar o mărturie falsă nu înseamnă nimic şi nu are valoare.
Antedateaz-o.
Mi-e uşor să te imaginez cu fiica ta.
Doamnelor şi domnilor,
dorim să vă reamintim că folosirea camerelor este interzisă
pe durata spectacolului.
Îmi iubesc fiica mai mult decât orice.
Am crezut mereu că dacă ar fi prinsă undeva într-un incendiu,
m-aş arunca în flăcări ca să o salvez.
Uneori îmi doresc ca fantezia asta să fie reală.
Céline ar fi văzut legătura noastră,
legătura pe care nu o pot exprima sau arăta.
Nu am renunţat la nimic pentru ea.
Nici nu am căutat să tratez melancolia paralizantă
care mă doborâse după un turneu.
Bucuria de a-mi revedea fiica era reală.
La fel de reală ca singurătatea pe care o simţeam.
Îmi plăcea să o trăiesc.
Nu voiam să plec fără ea.
Când mi-a spus că Nadia e însărcinată, am simţit că mă pedepseşte,
rupând legătura ca să îmi sublinieze eşecul
şi să-şi afirme lipsa de dragoste.
Am greşit.
Céline nu seamănă cu mine.
De la naşterea copilului,
privirea ei plină de admiraţie pentru această fetiţă
povesteşte lunga istorie pe care o va scrie cu ea.
Poate că a fi mamă începe prin a fi prezentă.
Céline este acolo.
Ea îşi pune familia în centrul bucuriei sale.
Ce altceva pot spune în aceste rânduri?
Nu putem şti ce fel de părinţi vom fi
înainte de a trăi asta.
Va face Céline mai bine sau mai rău
decât dacă ar fi fost însărcinată?
Decât Nadia, care a născut?
Decât mine?
Céline îşi asumă rolul de mamă şi luptă pentru a deveni una.
Lucrează la personajul ei,
aşa cum fac toate femeile.
Am citit aceste cuvinte într-o zi:
" Trebuie să porţi haos în tine ca să poţi aduce pe lume
o stea dansatoare.
Ştiu că această fetiţă va dansa.
Eşti bine?
Taxiul e pe drum.
La naiba...
Contracţii la fiecare şase minute. O să ai trei pe drum.
- O să fii bine? - Mă descurc.
Strigă dacă e nevoie.
O să mă dea afară. Bărbaţii se sperie dacă le murdăreşti maşina.
O să fie bine.
O să scoatem monitorul ca să te eliberăm.
- Eşti bine? - Da.
E o experienţă.
E bine.
E posibil să sângereze puţin, dar e în regulă.
Să o cântărim acum.
Bună, tu.
2,7 kilograme.
Nu e chiar aşa rău.
Ne aşteptam la mai puţin.
Nu e un bebeluş mare, dar e grozav.
Hai să-ţi punem căciuliţa.
- Încă eşti bine, Nadia? - Da.
- Nu te doare? - Nu.
Anestezia încă îşi face efectul.
Nu e uşor.
Dar e un început bun.
E o campioană.
Totul e perfect.
Bună, Mathilde.
Hai să mergem la mami.
- E bine? - Da, e bine.
- Se foieşte. - Asta e răsplata ta.
Céline poate face contact piele-pe-piele cât timp ne ocupăm de tine.
E în regulă?
Dă-ţi jos tricoul ca să poată sta cu pielea pe pielea ta.
Aşa, punem asta aici.
Ţine-o.
Îmi daţi nişte apă, vă rog?
O să fie rece, Nadia.
O să iau de toate astea.
Hai să te facem să te simţi confortabil.
Ai făcut o treabă foarte bună.
Ai reuşit.
Ţi-am pus câteva fire de sutură. Mâine îţi explic ce trebuie făcut.
Bucură-te de moment.
- E în regulă, Céline? - Da.
- Mulţumesc. - Minunat.
Ne vedem mâine.
Pun brăţara.
Mathilde doarme acum, dar se va trezi dacă îi e foame.
Sună-ne atunci.
Bine?
Nu pot să cred.
Ai reuşit.
Sunteţi amândouă superbe.
Bună, Mathilde.
Bună, puiul meu.
E minunat.
- Ce face? - Nu ştiu.
Traducerea: FAST TITLES MEDIA