Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hei.
Munroe Bergdorf er en internasjonalt anerkjent aktivist, modell,
skribent og kringkaster.
FN-BYGNINGEN
For oss er hun intet mindre enn et ikon.
Vi er så stolte av å få ønske henne velkommen til FN.
Mine damer og herrer, ta godt imot Ms. Munroe Bergdorf.
Dette er Munroe Bergdorf.
Modellen har kontroversielt nok blitt utnevnt til Storbritannias forkjemper
hos UN Women.
Det ble møtt med store motreaksjoner, ettersom Munroe Bergdorf er transkvinne.
Snakk om transkjønnede, og alle blir gale.
For fem år siden visste man jo ikke hva det var.
Kvinner er fornærmet og irriterte. Nok en gang har en mann tatt en plass
- som burde gått til en kvinne. - ...og en transkjønnet kvinne.
En mann som kler seg ut...
Mann er mann, kvinne er kvinne. Det er sunn fornuft.
Ok.
Skal jeg bare lese?
Ok. Greit.
Dette er bare et grovt første utkast.
"Da jeg var liten, rømte jeg hjemmefra.
Jeg kom meg helt til fellesområdene, der jeg kunne se huset mitt på avstand.
Jeg var åtte år. Det å rømme hjemmefra
var ikke en realistisk løsning på at jeg ikke ville være der.
Jeg prøvde likevel å rømme hjemmefra flere ganger etter det.
Det fortsatte jeg med selv da jeg
flyttet, men det jeg rømte fra, var meg selv."
Å skrive har alltid vært det jeg liker best å gjøre.
Det var det faget jeg var best i på skolen.
Jeg vokste opp i en søvnig forstadsby.
Jeg elsket å løpe rundt ute i naturen og samle på snegler.
Jeg var et veldig nysgjerrig barn, og var sikkert litt rar.
Familien min er ikke så stor.
Det er meg, moren min, faren min og lillebroren min.
Forholdet mitt til dem var litt turbulent.
Jeg følte ikke at de forsto meg.
Alle andre var en del av noe, og jeg kunne ikke være ærlig om
hvem jeg var tiltrukket av.
Jeg kunne ikke være ærlig om interessene mine. Jeg ville danse ballett...
Man forventet at jeg gjorde meg mindre, og var mindre feminin og jentete.
Jeg skulle tone meg ned. Det var vanskelig.
Mor og far gjorde så godt de kunne, men som meg,
ble nok de også redde av det de så.
På den tiden var TV virkelig Guds stemme.
Programmer gjenspeilte de fordomsfulle synspunktene mange hadde da.
- Niggerne er vestindianerne. De er svin! - Det påvirket meg.
Jeg kan ikke vaske leiligheten din. Det blir som å gi mitt bifall.
Og det kan godt tenkes at dere begge har AIDS.
Folk man så var generelt hvite og heterofile.
Regjeringen vil forby promotering av homoseksualitet i skolen.
Hvis Carla bodde i nabohuset, ville du dratt på besøk?
Det bor ingen svarte i området.
Vi vil ikke ha svarte i laget vårt. Vi vil ikke ha niggere på laget vårt.
Selv om jeg ikke forsto det, føltes det alltid veldig feil.
Barn som skal lære å respektere tradisjonelle moralske verdier
blir lært at de har en umistelig rett til å være homofile.
Her ble Stephen Lawrence knivstukket og drept i et brutalt rasistisk angrep.
- Pleide hun å være mann? - Hun er transseksuell. Hun var mann før.
Nå vet dere det. Beklager at jeg ikke sa det før.
Men jeg husker at jeg så på FashionTV om kvelden med lav lyd...
Det var det vakreste jeg noensinne hadde sett.
Jeg følte jeg kunne gjøre hva som helst ved å se på det. "Dette klarer du.
Du kan gi liv til en drøm."
Å være skeiv på skolen...
Det var ekstremt ensomt og skamfullt.
Jeg ville ikke være skeiv og svart. Jeg ville bare passe inn.
Man begynner å internalisere det. Det blir en del av ens DNA.
Jeg er ikke et menneske. Jeg representerer et spørsmålstegn.
Jeg ble mobbet på skolen.
Da jeg kom hjem ønsket jeg først og fremst emosjonell støtte,
men det var ikke noe foreldrene mine kunne gi meg.
Hei, mamma.
Det er altså et kamera...
Dette blir filmet, men det går bra.
Hvis du ikke har lyst til det, så må vi ikke,
men det er veldig avslappet.
I en ideell verden skulle jeg gjerne hatt med foreldrene mine her,
men vi lever ikke i en ideell verden.
Ja...
Jeg skjønner hva de sier.
De ser kanskje for seg hva dette er,
men det stemmer neppe med det du prøver å gjøre.
Jeg vet det, men jeg skjønner også at de vil...
- Selvsagt. - ...at vårt forhold skal være et fristed.
Ja.
- Men det er... - Jeg forstår begge sider av det.
Ja, jeg også.
Det føles som om jeg har to familier.
Jeg har min biologiske familie, og så vennefamilien min, familien jeg valgte.
Reece er som min andre arm. Han er som en annen bror.
...kommer om to timer.
Jeg ler alltid når jeg er sammen med ham.
For Guds skyld...
Reece er modell og danser. En utrolig kreativ person.
Min skeivhet eller seksualitet ble undertrykt til jeg var midt i 20-årene
i min biologiske familie.
Men når man møter sin valgte familie, er det helt motsatt.
Det er som å finne en perle og innse at man ikke kan miste den.
Og så er det sånn: "Jeg er også en perle." Man har en hel pose full av perler.
De fleste transpersoner har nok opplevd isolasjon,
særlig i barndommen.
Jeg syntes det var lettere å være venn med ting eller dyr
enn med mennesker.
Da jeg ble eldre begynte jeg å vende meg mot meg selv.
Dysfori blir en fysisk ting.
Det er som å være i fengsel i sin egen kropp.
Jeg følte meg så heslig at jeg lot være å se meg i speilet.
Jeg unngikk å se på speilbildet mitt i vinduer.
Det fortsatte til jeg var i begynnelsen av 20-årene,
til like etter at jeg flyttet hjemmefra og fant fellesskapet mitt.
Da jeg kom til byen, tenkte jeg: "Jøss!
Jeg kan få kontakt med folk, og jeg føler ikke at jeg holder på å bli gal."
Jeg begynte å forstå seksualitet og kjønn.
Jeg ville ikke følge spillereglene. Jeg forstår dem, men vil ikke følge dem.
Først da innså jeg at jeg var trans, og at jeg ønsket å begynne transisjonen.
- Hei, søster. - Hei.
- Hallo! Hvordan går det med deg? - Bra. Jeg vil ikke få noe på deg.
- Det gjør ikke noe. - Du er varm og svett.
Har du solkrem?
Har du?
- Ja, vi burde smøre oss. - Vi kan gjøre det sammen.
Første gang jeg traff Munroe var utenfor et arrangement.
Jeg var for nervøs til å gå inn.
Hun tok meg under sine vinger uten å tenke over det.
- Du ser heit og... Nei, ikke heit. - Nå sa du det!
Vi holder tonen lett og munter. Da kan vi på en måte flykte fra alt.
Hun trenger ikke å være Munroe Bergdorf rundt meg.
Hun kan bare være søsteren min.
Jeg sier så pent som mulig: "Jeg vil ikke ha det du har."
Det er for mye. Det er forventninger, press, påtrengende oppmerksomhet.
Jeg kan hjelpe henne ved å stå hennes side.
- Vi er på vei til Trans Pride. - Ja, det er vi.
- Det arrangeres for tredje gang. - Det er den store dagen.
- Du er fantastisk. - Hei! Takk skal du ha.
Livet mitt for noen år siden er ugjenkjennelig fra det det er nå.
Det er så fint å få møte deg. Jeg bare elsker deg.
- Takk. - Beklager, altså.
Det er så surrealistisk at jeg ikke vet hvordan jeg skal bearbeide det.
Som trans er man nærmere den man faktisk er og den man føler seg som.
Man lærer å hylle andre mennesker.
Transisjon er overlevelse. Det er kjærlighet.
Det er autonomi. Det er frihet.
- Takk. Jeg tenkte... Hei. - Beklager at jeg forstyrrer.
- Kan jeg ta bilde av deg? - Klart det.
- Det gjør meg stolt å ta dette bildet. - Skal vi gjøre sånn?
- Det er en stor ære. - Vi holder det sånn.
Vi utfordrer systemene og stiller dem til ansvar.
Jeg er både håpefull og redd.
- Hva vil vi ha?
- Transrettigheter! Det er en menneskerett.
Jeg hadde begynt å jobbe i det skeive utelivet i London.
Jeg fortsatte min medisinske transisjon. Det var utrolig.
Jeg følte at jeg kunne være den jeg ville.
Jeg kunne begå feil, forandre meg.
Jeg kunne treffe andre transpersoner slik at jeg visste...
...at det jeg følte og det som skjedde med meg ikke var noe helt ukjent.
Som transperson føler man seg overvåket.
Jeg kunne være rundt folk som fulgte med på meg, men av de rette grunnene.
Det var på den tiden jeg møtte Ava.
Hun var også trans, og det var bare en forståelse mellom oss.
Det å møte henne fikk meg nok til å forstå
hva ekte kjærlighet er.
Kontakten vi fikk var enorm.
Det utforsket vi, og det var masse spenning og kjemi.
Det føltes som en virvelvind.
Jeg hadde aldri virkelig opplevd uforbeholden kjærlighet.
Det å føle meg god nok som jeg er.
Det var så veldig vakkert.
På den tiden var det et betydelig skifte i transaksept.
Serier som Orange Is the New Black og Transparent
skapte en økt følelse av sosial bevissthet.
Det føltes som en spennende tid.
Jeg heter Sarah McBride, og jeg er en stolt transkjønnet amerikaner.
Å se det skiftet inspirerte meg definitivt.
Det ga meg nok trygghet til
å realisere barndomsdrømmer jeg alltid hadde hatt, men som jeg holdt hemmelig.
Det handlet ikke om å bli modell fordi jeg var penest eller høyest.
Det er jeg ikke, og det er greit for meg.
Men jeg ville være en del av den kreative prosessen.
Jeg begynte å møte folk.
Fotografer, designere, stylister, magasinredaktører.
Jeg fikk modelljobber, og prøvde å gripe hver eneste mulighet jeg fikk.
Med et blikk og en viss energi,
ble jeg castet av ganske innflytelsesrike mennesker.
Innflytelsesnivået ble stadig høyere.
Det var da jeg begynte å innse hva jeg kunne få til.
Det hjalp meg til å føle meg mektig i min annerledeshet.
Det var noe jeg kunne stå rakrygget i.
Jeg ble respektert for den personen jeg ønsket å være, og jeg fant stemmen min.
Jeg vil bare at folk som er trans skal kunne gå nedover gaten, og...
Det er så mange andre som har de samme følelsene. Vi er ikke alene om det.
Jo mer vi snakker sammen og jo mer vi skaper den samtalen,
desto mer vil ting gå fremover i et raskere tempo.
Jeg var fylt av selvtillit og håp om hvordan verden kunne se ut.
Jeg har fått selskap av Munroe Bergdorf, en transkjønnet talsperson og aktivist
som sier at London har oppmuntret henne til å være seg selv.
Så forandret alt seg.
Jeg fikk en e-post ut av det blå fra L'Oréal.
Jeg trodde det var spam, men så gravde jeg litt og det var ekte.
Verdens største skjønnhetsselskap ville jobbe med meg.
Jeg hadde ikke sett mange transpersoner i skjønnhetskampanjer.
Vi filmet kampanjen i Paris. Det var en ut av kroppen-opplevelse.
Det var faktisk fargede transkvinner som kjempet for homofiles rettigheter
som startet Stonewall-opptøyene, som førte til bevegelsen for homofiles rettigheter.
Fordi vi er alle verdt det.
Men selv om muligheten var stor, var det ti ganger verre da det raknet.
Å si hva man virkelig føler og være den man virkelig er kan føre til mye trøbbel.
Én død og 19 skadde etter at en bil kjørte inn i demonstranter i Charlottesville.
Dette etter sammenstøt mellom alt-right- demonstranter og motdemonstranter.
Jeg orker ikke lenger å snakke om de hvites rasistiske vold.
Ja, ALLE hvite.
Munroe Bergdorf skal ha skrevet på Facebook:
"Jeg orker ikke lenger å snakke om de hvites rasistiske vold. Ja, alle hvite."
De ordene fikk modellen Munroe Bergdorf sparket av L'Oréal.
Ifølge kosmetikkgiganten var kommentarene "i strid med selskapets verdier".
L'ORÉAL DROPPER MUNROE BERGDORF ETTER RASISME-INNLEGG
SPARKET
TRANSMODELL ER UTE
Jeg ble tvunget til å kjempe for meg selv som aldri før.
- "Alle hvite er rasister." Jeg blir støtt.
- Kan jeg få snakke?
Du må ha visst da du skrev ditt veldig offentlige Facebook-innlegg
hvor sensitive de ordene kom til å bli.
- Du tror visst at hvite er unikt onde. - Jeg snakker om samfunnet.
Nei, du sa: "Hvite er det mest voldelige og undertrykkende folket."
"Jeg orker ikke lenger å snakke om de hvites rasistiske vold. Ja, alle hvite."
Tror du alle hvite er rasister?
Jeg tror ikke alle hvite er rasistiske av natur.
Jeg tror at vi alle fra unnfangelse til fødsel er like,
men vi må snakke om hvordan vi sosialiseres som folk.
Innlegget mitt handlet om sosialisering og rasisme som en struktur.
Hva er bakgrunnen for kommentarene dine?
Jeg var sint. Det var nok alle på det tidspunktet.
Jeg skrev det fordi jeg ville snakke om hvor rasismen stammer fra.
Grunnen til at folk ikke liker det, er den anklagende tonen.
Ja, for jeg er ikke en hvit mann.
Grunnen til at innlegget fikk så mye oppmerksomhet, er fordi det var skandaløst
at en svart transseksuell skeiv kvinne tok til orde mot rasisme.
Responsen jeg har fått de siste to dagene har vært den verste tiden i mitt liv.
Det ble et helvete.
Jeg skal liksom være problemet fordi jeg snakker om problemet.
Jeg var plutselig ansvarlig for rasisme mot hvite
fordi jeg snakket om rasisme mot svarte.
Motbydelig kommentar.
Han bleket huden for å se hvit ut. Rasistisk drittkjerring.
Ser ut som en mann i drag. Sparket FOR Å VÆRE RASIST.
Folk truer med å drepe en.
Det var folk som sa at de skulle bryte seg inn i huset mitt.
De skulle kutte hodet av meg og knulle skallen min.
Politikere som trommet sammen hat mot meg.
Nyhetsstasjoner viet hele innslag til
hvor forferdelig jeg var fordi jeg snakket ut mot rasisme.
Det var nifst.
Jeg har ikke ord...
Etter at du fikk sparken fortalte du om alle fornærmelsene du har fått.
Det er klart det kommer fornærmelser, og nå spiller du offer igjen.
Jeg er en ideologi, jeg er et mareritt... Jeg er en vits.
Hele verdenen min imploderer.
Jeg følte meg ikke elskelig. Hvorfor skulle noen ønske å være sammen med
en som blir dratt gjennom søla i pressen hver eneste dag?
Jeg følte ikke at jeg fortjente Avas kjærlighet.
Det var vondt å akseptere det.
Jeg følte ikke at jeg hadde noe å gi henne, og hun følte seg ganske forsømt.
Så vi gjorde det slutt.
Jeg ble helt innelukket.
Jeg har nok aldri følt meg...
...så alene.
Men ikke bare alene, det var liksom...
Det føltes som om livet mitt ikke betydde noe. Det var bare...
De var ubønnhørlige.
Jeg er mottakelig for en god debatt, og det dukket opp et klipp...
Det traff meg veldig hardt.
Jeg følte at hun ustanselig måtte forsvare seg selv.
- La meg få snakke. - Ordet er ditt.
I stedet for å ta det personlig, prøv heller å være en del av løsningen.
- Du bør gjøre det. - Jeg er en del av løsningen.
Nei, du skaper mer splittelse. Du skaper mer splittelse ved å si til alle hvite
- at de er rasister. - La meg snakke.
Snakk om rasisme skaper ikke splittelse. Skillet er der fra før.
Vi må snakke om hvor rasisme og kjønnsdiskriminering kommer fra.
Jeg tenkte: "Fy faen, hun er fantastisk."
Jeg synes hun håndterte det så bra.
Jeg tenkte at jeg så en skjør superstjerne i anmarsj.
Han sa: "Kim, se på denne kvinnen. Hun er utrolig."
Jeg sendte henne en e-post. "Jeg vil gjerne ta en prat om å bli manageren din."
At noen så meg og trodde på meg,
og ønsket å hjelpe, ta vare på og veilede, føltes riktig.
Vi møttes på en kaffebar, og...
Hun avbrøt meg og sa: "Jeg vil gjerne jobbe med deg.
Skal vi bare snakke om hva vi skal gjøre?"
For meg personlig var det ganske skremmende.
Jeg hadde aldri vært manager for en som henne før. En som var så smart
og så utrolig motivert, men der det sto så mye på spill.
- Man må ikke godta rasisme. - Men Kanye West...
Ingenting hun gjorde ble riktig i medienes øyne.
Hver gang hun prøvde å reise seg, sto noen klar til å slå henne rett ned igjen.
NSPCC avsluttet sitt forhold med den transseksuelle aktivisten Munroe Bergdorf
etter sikkerhetsbekymringer.
Dette er tredje gang du blir fjernet fra en veldig offentlig rolle.
- Hva tror du ligger bak det? - Transfobi. Det er ikke bare meg.
Å være trans i Storbritannia er som å være en annenrangs borger.
Hva mente du med: "Man blir ikke kvinne av å kappe av seg pikken og gå i kjole."
Nei, da er man jo bare en mann uten kuk.
Jeg vil høre med deg, Munroe...
Vi eksisterer, og vi fortjener respekt akkurat som alle andre.
Det er Germaine tydeligvis ikke villig til å gi.
Munroe, kan du fortelle om transisjonen din?
- Hvilke inngrep har du hatt? - Hvilket inngrep?
Vi visste at Munroe ikke bare ville bli vist frem på disse showene
og paneler og nyhetsklipp for å gjenta det hun hadde sagt.
Hun ønsket mye mer for seg selv. Hun var ambisiøs, og det var også vi for henne.
- Hei. - Hallo.
Vil du komme bort? Jeg prøver antrekk til GAY TIMES.
- Så bra! - Ja, denne er fin. Den har en fin...
- Størrelse? - 38 og 40.
Jeg ville ikke leve et ødelagt liv,
og jeg ville definitivt ikke leve et ødelagt liv for disse drittsekkene.
Det eneste alternativet var å komme seg på beina og blomstre og skinne,
og være den mest optimale versjonen av meg selv.
Lekker.
Vi ønsker å hjelpe og veilede og støtte.
Hun hadde mål hun ønsket å nå.
Vi måtte sammen finne den beste måten å komme dit på.
Målet hennes var å komme på forsiden av Vogue.
Det hadde hun drømt om siden hun var liten, da hun gjemte dem under sengen.
Vi sa alltid til Munroe at for å få innpass i moteverdenen,
måtte hun bygge opp sitt eget varemerke.
Munroe brant for aktivisme og mote.
Hun ønsket å kombinere de to for virkelig å forsterke stemmen sin.
Slepet må bare legges ut.
Jeg skal være så rask jeg kan.
Det medfører et press når folk ikke tror at man faktisk er kvinne...
...med mindre man ser ubestridelig ut.
Når det er betingelsen for at folk skal tro at man er den man er,
så blir man jo bare enda mer målbevisst.
Og så forble det sånn. Det er vel som en slags rustning.
Jeg kunne bare møtt opp på arrangementer uten sminke og med fletter i håret.
Det hadde ikke vært noe problem. Jeg gjorde det før.
Men man får så mye juling.
Jeg elsker å gå i joggings, men jeg velger å ikke fremstå slik.
Det føles mer sårbart og mer som meg.
Jeg tåler at folk kommer med stikk til den sminkede versjonen av meg.
Den er ikke egentlig ekte.
Jeg sliter, for jeg tenker: "Er det derfor jeg ser sånn ut?
Er jeg så hyperfeminin i fremtoningen min fordi det er en forsvarsmekanisme?"
Det handler ikke om kvinnelighet. Kvinne er jeg uansett.
Det handler om å holde folk på avstand.
Hvis de river i stykker den sårbare versjonen, så er det ikke noe igjen.
Vi fikk muligheter med folk som var villig til å slutte opp om hele Munroe.
Mye var i hennes eget samfunn, men det begynte ganske raskt å sildre ut.
Av og til faller bare alt på plass. Hennes tid hadde kommet.
EN QWEENS TALE
Storbritannia, det har vært litt av et år. Litt av et tiår.
Vi har kommet så langt og kjempet så hardt.
Vi har omformet verden slik at den inkluderer oss.
Vi feirer alle skeive kropper, uansett hvilken form de måtte ta.
Lenge leve våre qweens.
Hun gikk inn med full styrke, og oppnådde mer enn noen av oss kunne ha forutsett.
Det var mye anerkjennelse som skulle feires.
Det var også masse kommunikasjon rundt transsamfunnet og det svarte samfunnet.
Det var mye, men det var en enormt spennende tid for Munroe.
Munroe er...
...en person som hele tiden utfordrer fordommer og urettferdighet.
PRISUTDELINGSUTGAVEN ATTITUDE
Munroe Bergdorf!
Vi er her for oss.
Det er meg en stor ære å presentere Munroe Bergdorf
for æresgraden av Doctor of Letters ved Universitetet i Brighton.
HVA ER MOTE NÅ?
Munroe Bergdorf, kåret til en av landets 25 mest innflytelsesrike kvinner.
Hun har blitt kåret blant 100 store svarte briter.
Den første transkjønnede kvinnen på forsiden av Cosmopolitan UK.
Hvis vi går tilbake til Sør-Afrika, hva er betydningen av Munroe Bergdorf?
Betydningen er at i det øyeblikket man har en transkvinne på forsiden,
så bekreftes vår eksistens.
Jeg fikk nettopp vite at jeg skal være på forsiden av British Vogue.
Hæ?
British Vogue er liksom toppen av
alt det jeg aldri trodde jeg skulle oppnå.
Dette føles som en drøm.
Å være på dette omslaget... Hadde jeg sett dette da jeg vokste opp,
hadde det gitt meg en sånn styrke å se at skeivhet kan ta så mange former.
Det føltes som om ting begynte å falle på plass.
- Hallo? - Hei!
En stor del av det var at det ikke lenger føltes som om jeg gjorde det alene.
Alle trenger allierte, og mine allierte er Justin og Kim.
- Det er meg. - Det er deg, ja. Herregud!
Jeg så det ikke. Hodet er ikke med.
- Dette er som... - Det er meg.
Transkampen er en viktig kamp som påvirker oss alle.
Spesielt som en heterofil, hvit, ciskjønnet mann,
er det viktig for meg å være med på å ta disse kampene.
Det neste Munroe ønsket å gjøre, var å skrive boken sin.
Som transperson og skeiv, ønsket jeg å fortelle historien min.
Skammen jeg følte gjennom hele livet var så isolerende,
og jeg måtte få den smerten ut.
Munroe var i ferd med å skrive noe
som vil ta henne til selve dypet.
Det kunne potensielt sette Munroe i en utrolig sårbar situasjon.
Vi måtte forberede oss på det.
Jeg hadde en enorm mengde traumer som jeg ikke hadde erkjent.
Det var som å være i et hamsterhjul som aldri stoppet.
Traumene var der hele denne tiden.
BARNDOM
Når man ser livet sitt skrevet ned og kan sette sammen alle prikkene,
begynner man å forstå seg selv på en annen måte.
Perfekt. Greit, på med lys.
Vi filmer Queerpiphany.
Her snakker vi skeive.
- Åpenbaringer. - Herlig.
Her snakker vi Queerpiphany! Jeg elsker sammensatte ord.
Homofiles rettigheter!
Tayce og jeg har et program for MTV UK.
Trodde aldri at jeg skulle se en svart transkvinne og en svart drag queen
uten at det er som "sidekick".
- Det er et søksmål. - Ja.
Dette er et gledelig program.
Vi snakker selvfølgelig litt om motgang, men hovedpoenget er å ha det gøy.
Jeg skal ta deg.
Tayce og jeg intervjuer skeive ikoner, offentlige personer,
om øyeblikkene i popkulturen som hjalp
dem med å forstå sin skeivhet og identitet.
Jeg tenker på da jeg var i tenårene. Jeg visste at jeg var trans,
- men jeg oppfattet ikke tegnene. - Ja.
Livet må på en måte bare ta sin egen vending.
Man ser tilbake og tenker: "Det var dette som skulle skje hele tiden."
Kanskje jeg visste det, men ikke ville erkjenne det.
Hadde jeg ikke flyttet til London, vet jeg ikke hvor raskt jeg hadde merket det.
- London gjør alle skeive. - Ja!
Nå må London avlyses.
Hvordan går det med boken?
Jeg vet ikke helt hvordan jeg har klart å komme så langt.
Altså, bare det å få boken ferdig...
Jeg er bare...
Alle tror alltid at det er så rensende når jeg snakker med dem om boken.
De tenker vel at det er sånn fordi man får ut følelsene sine.
- Du følte deg jo verre? - Mye verre!
- Det har vært veldig tøft. - Ja.
Når jeg leser det jeg har skrevet, lurer jeg på hvordan
jeg klarte å karre meg hit.
Å skrive denne boken er konfronterende.
Det var som å holde et speil foran meg for første gang,
og så kunne jeg ikke lenger fornekte det jeg hadde fornektet så lenge.
Det var så mye smerte.
Kommer folk til å forstå, eller kommer de til å klandre meg?
Jeg klandret jo meg selv.
I denne boken begynte jeg å innse hvor mye jeg gjør det.
"Det er din feil at du havnet i voldelige forhold."
"Det var din feil at du var på Internett og eksponerte deg selv for pedofile."
"Det var din feil at du lå med en som lagde barnepornografi av deg."
Jeg ville nok bare bli elsket,
og så lette jeg etter det på feil steder.
Det er lett å ende opp med folk som vil manipulere desperasjonen
og ensomheten.
Man ender opp med å jage etter den.
Man blir først bombardert med kjærlighet og lovet verden,
og så blir man sakte, men sikkert, isolert fra vennene sine.
Man blir kontrollert.
Man avskjæres fra foreldrene sine, de er visstnok ikke glad i en.
Man blir fortalt at ingen andre enn denne personen vil elske en.
Før man vet ordet av det, har de en.
Jeg har vært i de mest voldelige situasjoner.
Jeg har blitt voldtatt. Jeg har blitt forfulgt.
Jeg har blitt trakassert.
Jeg har blitt umenneskeliggjort og slått.
Jeg vil leve et liv der jeg kan frigjøre meg fra all smerten,
men det er vanskelig nok å gjenoppleve mine egne verste opplevelser,
for ikke å snakke om at jeg jo gjør dette på vegne av så mange andre.
VOGUE STÅ SAMMEN
Så kom Vogue-forsiden ut, og vi følte at vi hadde vunnet.
Samtidig kunne ingen benekte
det som foregikk i samfunnet med transpersoners rettigheter.
Bør Ricky Gervais få kødde med LHBT+- samfunnet? For det er det han har gjort.
Jeg elsker de nye kvinnene, De er flotte, hva?
De nye vi har sett i det siste, med skjegg og ***. De er like gode som...
De er gode som gull. Herlig.
Selv synes jeg han burde få lov til det.
Han angriper tross alt alle.
Rundt hundre mennesker har protestert utenfor hovedkontoret til Netflix
grunnet Dave Chapelles humorprogram, som de mener er transfobisk.
Jeg frykter ikke for andres ytringsfrihet.
Beklager om noen ble såret, bla, bla, bla. Alt jeg skal si.
Det var store tilbakeskritt på gang, sosialt og politisk sett.
Jeg sier det som det er. Jeg vet at en kvinne er en kvinne.
Bare i Storbritannia har vi hatt Naomi Hersi, som ble drept i fjor,
og Amy Griffiths for noen måneder siden. Disse angrepene er reelle.
HATKRIMINALITET MOT TRANSPERSONER
2022 kan bli historiens mest anti-trans-år.
Ugandas parlament vedtok et lovforslag
som vil kriminalisere mennesker som identifiserer seg som LHBT.
Homoseksuelle handlinger er ulovlige der fra før, men lovforslaget går enda lenger.
Mennesker kriminaliseres på grunnlag av seksuell identitet.
For oss betyr dette døden.
Munroe var nå en global stemme, og var forventet å tale på vegne av samfunnet.
Det gikk hardt ut over den mentale helsen hennes.
Det var utrolig overveldende. Det var et helsikes press.
Vi var bekymret.
Da hun skrev denne boken kom alt på en gang.
Regjeringen må dø!
Dette var mye å hanskes med for én person.
Det påvirket Munroe både fysisk og mentalt.
Vi var veldig bekymret for henne.
- Munroe? - Munroe.
Hva jeg føler om å tale offentlig kommer an på hva som skjer i privatlivet mitt.
Jeg lurer ofte på om jeg vil klare å levere.
Stemmer.
Jeg vet ikke hva jeg skal si på scenen.
- Skal vi finne et stille hjørne? - Veldig gjerne.
Jeg er bare glad for at du er her og går på scenen, Munroe.
- Og jeg er helt med på det. - Ja.
Å være den første transpersonen til å oppnå visse ting
kan veie ganske tungt. Man tenker at man må gjøre dette riktig.
Det er mange som ser på og følger med.
Det føles som om jeg er på en berg-og-dal-bane
der det bare går opp og opp og opp.
...modell, aktivist, Munroe Bergdorf.
Hei, Pride i London.
Det er så godt å være her i dag. Tusen takk for at jeg fikk komme.
Årets tema er "Vår alles Pride", for Pride er for oss alle.
Plutselig kom det ikke ord ut av munnen min.
På Pride...
...begynte masken å falle.
Kveldens æresgjest er en viktig stemme i transsamfunnet.
Hun bruker sin vidtrekkende innflytelse til å utdanne og inspirere.
Vinneren av GAY TIMES ' pris for British Community Trailblazer,
Munroe Bergdorf.
I... I fire-fem år
har jeg virkelig gjort mitt beste for å være en ledestjerne for samfunnet mitt.
Det siste halvåret har jeg virkelig slitt med min mentale helse, og...
Det var omtrent på den tiden...
...at jeg fikk vite at Ava hadde gått bort.
Hei. Jeg fikk nettopp vite det. Jeg håper det går bra med deg.
Send meg en melding hvis du orker. Jeg sender varme tanker.
Hei, M. Hvis du vil snakke, så er jeg her. Så vet du det.
Det er bare å si ifra.
Hei, søs. Jeg prøvde å ringe deg. Kan du ringe meg så jeg vet det går bra?
Vi tømmer kalenderen for et par uker,
og må kanskje revurdere moteuken og New York.
Gi lyd fra deg så jeg vet at du har det bra.
Du vil kanskje ikke snakke om det, men...
...gi lyd fra deg når du orker...
- ...bare avvent til vi kan... - ...vi tar en prat...
Når noen går bort og det var selvmord,
lurer man gjerne på: "Hvis jeg hadde gjort mer, ville de fortsatt vært her?"
Det er vondt å høre om hvor vanskelig hun hadde det.
Når man ikke vet hvordan man skal gå videre med livet sitt,
blir man isolert.
Jeg har vært helt på randen,
men å faktisk gjøre det, er bare det tristeste jeg kan forestille meg.
Det eneste som kanskje er verre, er tristheten som de rundt sitter igjen med.
Hun vil alltid være mitt livs kjærlighet.
Jeg har aldri elsket noen så høyt som jeg elsket henne.
Jeg tror ikke... Jeg håper jeg får oppleve det.
Jeg håper jeg møter mangle flere jeg kan elske.
Hvis vi ikke kan elske, hva er da poenget?
Jeg har kjent så mange mennesker som har dødd av forskjellige grunner
på veldig triste måter.
Folk sier: "For et trist liv hen hadde." Nei, vi lever i et trist samfunn.
Vi lever i et samfunn som får folk til å ta livet av seg,
som får familier til å kaste ut barna sine,
som får folk til å hate seg selv.
Jeg blir så sint av det, og det er derfor vi må fortsette å kjempe.
Forventet levealder for en transkjønnet kvinne er så ung.
At det skulle skje med Ava, er bare hjerteskjærende.
Setebeltelampen er fremdeles på, så vær vennlig og bli sittende...
Avas bortgang fikk meg til å innse at jeg lever.
Jeg må leve videre.
Selv om all denne dritten bare fortsetter å skje,
så lever jeg, og jeg passer på at jeg tar vare på meg selv.
Det at hun ikke lenger lever kan ikke være forgjeves.
Jeg må sørge for at jeg lever hver dag.
Hei, søster. Hvordan går det med deg? Jeg håper du har det bra.
Jeg ville bare høre raskt innom,
og ønske deg masse lykke til med turen.
Jeg håper du håndterer alt greit mentalt.
Jeg er glad i deg. Vær sterk, fortsett å være helt rå.
Det er moteuken i New York.
Vi oppfordret Munroe til ikke å dra, men det spiller ingen rolle
hvor ille hun har det privat.
For Munroe er det en mulighet til å stille opp.
For henne er det viktigere.
Vi går ned og så tilbake, og så en gang til?
Ja, du tar en dobbel runde. Tett inntil benkene.
Du skal komme inn her borte på den siden.
Jeg har så vidt begynt å komme tilbake til meg selv.
Mote gir meg glede. Følelsen av å være i øyeblikket.
Uttrykksfullheten og artisteriet.
Det føles som jeg har fått et gjennombrudd, og det føles veldig rart
at det kommer fra en veldig trist situasjon.
Det har fått meg til å innse at jeg ikke kan leve i frykt lenger.
Jeg har en reell mulighet her til å gjøre ting bedre for mennesker som Ava.
Jeg har bestemt meg for å dedikere boken til Ava for å minnes henne.
Nå må jeg leve for oss begge.
Billy, den er nesten ute.
- Skal jeg skyve den inn igjen? - Nei! Ikke mot noen.
- Oppover, oppover. - Jeg tok den imot!
Nei! Utrolig.
Vent, da. Jeg vil faktisk holde en tale for deg.
Jeg har tenkt å reise meg. Jeg vil ikke se på mobilen,
men jeg har fem små punkter.
- Har du notater? - Nei, bare punkter.
- Ok. - Men jeg skal stå, dere får se min Mugler.
Ok. Jeg setter så stor pris på deg. Det er tungt å være
den første svarte britiske transkvinnen og all dritten som følger med det.
Men jeg synes du skal hylle det.
Vi må konsentrere oss om, selv om vi ikke vil det,
all motgangen du har opplevd gjennom karrieren og livet ditt.
Jeg tror nemlig at det har gjort deg til den kvinnen som du er i dag.
Jeg vil takke deg for at du skapte min første valgte familie.
Du var det første søskenet jeg valgte. Gratulerer med dagen, Munroe.
- Glad i deg. - Masse glad i deg.
Gratulerer med dagen
- Takk! - Ønsk deg noe stort!
Men ikke si hva det er. Vær forsiktig.
De gnistrer.
Særlig! Jeg er jo ikke 12 år, da!
Jeg har alltid hatt en stemme inni meg som var usikker på
om jeg ville bli så mye som 35 år.
Det er veldig gøy å fylle 36 år,
for jeg har så mye å se frem til og være takknemlig for.
Hurra!
Med Felix var det nok...
Jeg var klar,
og jeg tror ikke noen av oss egentlig så det komme.
Det har vært nærmest et eventyr, for å være ærlig.
Jeg har senket garden og åpnet opp for at jeg kan finne kjærlighet igjen.
Jeg har vel rett og slett bygget min fremtidsvisjon.
Jeg definerer meg selv ut fra hvor god venn og kjæreste jeg er,
og hvem jeg vil være sett bort fra anerkjennelser og spaltemillimeter.
Måten jeg har sett på livet mitt og hvem jeg er har forandret seg.
Jeg er mye lykkeligere.
Dette er BBC News. Her er hovedsakene.
To 15-åringer er pågrepet og mistenkt for drap etter dødsfallet til 16-årige...
Brianna Ghey ble funnet død i en park i Warrington.
Jenta som drepte Brianna var fascinert av henne.
Gutten omtalte henne som "det".
Hvil i fred, fine du. Du skulle ikke ha blitt drept for å være deg selv.
RIP Derfor må vi beskytte transbarn
Se hva transfobi fører til.
BRIANNA GHEY - HVIL I MAKT
At institusjonene som kontinuerlig driver denne forferdelige kulturkrigen,
som driver negative oppfatninger av transpersoner, nå sier:
"For en tragedie, for et trist tap av liv dette er..."
De har alle spilt en rolle i den nåværende kulturen rundt transpersoner.
Transpersoner ber bare om respekt.
Å bli behandlet likt i samfunnet. Navn, pronomen, bare vær normal.
Men aviser kaller Brianna hennes gamle navn, omtaler henne som han.
De har ingen grunn til å gjøre det.
Det er forferdelig. Her ser man hva hatet mot transpersoner fører med seg.
Her ser man hva kulturen med å redusere transpersoner bringer til samfunnet.
Nå skyves ting til fronten. Man er synlig og offentlig.
Det fører med seg en masse nye bekymringer.
Det er veldig skremmende å være trans i Storbritannia akkurat nå.
Eller noe sted.
HVIL I FRED, BRIANNA
Det verste som kan skje, er at et barn blir drept.
Det er på grunn av kulturen og voldsmiljøet som vi befinner oss i.
Som mange transpersoner i Storbritannia,
må vi navigere i et veldig giftig miljø.
Det har blitt stadig verre de siste fem årene.
Du sier det har blitt verre de siste fem årene.
Håpet er jo at man skal gjøre fremskritt.
Ja, og jeg tror det er mye giftig debatt.
Som vi har sett denne uken, er transpersoner veldig utsatt.
De er i fare, og de betaler med sine liv.
- De er mye mer utsatt enn de er en fare. - Nemlig.
Det er en felles frustrasjon i samfunnet vårt.
Vi skriker av full hals at vi vil ha våre rettigheter,
at vi vil ha vår sikkerhet, at vi vil ha helsetjenester,
at vi vil bli hørt.
Får vi ikke det, er det dette som skjer.
Vi er alle en del av samfunnet. Samfunnet skaper en voldskultur.
Kulturkriger har konsekvenser.
For transpersoner i de områdene jeg beveger meg i, innen mote,
begynner det å bli bedre.
Men i samfunnet for øvrig, blir det ikke bedre.
Jeg prøver å skape bevissthet ute i samfunnet for øvrig...
...slik at vi får en endring.
LITTERATUR OG SPOKEN WORD MUNROE BERGDORF: TRANSITIONAL
Dette er vel sannhetens time.
Med lanseringen av denne boken, føler jeg meg utsatt.
Det er nervepirrende.
- Hei. Hvordan går det? - Det går bra. Hva med deg?
- Jeg er redd for at du er nervøs. - Ikke si det. Da blir jeg nervøs.
Du trenger ikke å være det.
Jeg vil bare at folk... Jeg håper det kommer flere.
- Da så. Nå setter vi i gang, dere. - Pust godt inn og ut noen ganger.
Ta vel imot Munroe Bergdorf og Clara Amfo. Takk!
Jøss.
Munroe, hvordan har du det akkurat nå?
Jeg har vært så nervøs i forkant av dette arrangementet.
Det å skrive memoarer er som en skikkelig utgraving av ens fortid.
Man skal gå gjennom livet sitt og prøve å se det med voksne øyne.
Man får klemme sitt indre barn en del, så det har leget sår også.
Men bare det å være...
Den røde tråden gjennom hele boken er egentlig isolasjon,
samt virkningene av homofobi, transfobi, rasisme og kvinnehat.
Det opplever man ofte på egen hånd.
Så begynner man å dele historiene sine.
Når vi begynner å lytte til hverandres historier
og snakker høyt om hvordan det får oss til føle oss,
kan folk se seg selv i oss.
Man kan se seg selv i en annen person.
Det er den typen forbindelse som bryter isolasjonen.
Hei.
Jeg kjente meg igjen i mye av det du sa. Det betydde så mye å høre det.
Du får oss til å kjempe hardere, særlig i Afrika. Der har vi ingen rollemodeller.
Når du gjør dette og alle kan se det, forandrer det verden.
- Takk. - Tusen takk skal du ha.
Vi er et produkt av alt vi noen gang har opplevd,
men vi er også et produkt av hverandre. Jeg synes at det er så vakkert.
Det handler om å stille opp for det andre kjemper for.
Vi har ikke alle svarene, men vi må snakke sammen.
- Man må dele historien sin. - Du delte historien din på vakkert vis.
Munroe, tusen hjertelig takk for at du er så utmerket.
- Takk. - En varm applaus for Munroe.
Skal jeg reise meg?
- Det var knapt svarte på skolen vår. - Jeg vet hvordan det føles.
Jeg er glad for at du er der du er nå.
Jeg transisjonerte for fire år siden. Da viste folk omsider at det var mulig.
Ikke bare inspirerer du unge mennesker, du inspirerer transeldre også.
Nå begynner jeg å gråte.
Du er en av mange ledestjerner av håp. Vi er så takknemlige for det.
Takk. Kom her.
- Tusen, tusen takk. - Takk.
Du høres ut som en som har vært på et mørkt sted, og nå stråler det av deg.
Det gir meg håp. Det er en del av det jeg håper på.
Jeg er sjenert, og kvier meg for å bruke stemmen min innen aktivisme,
- men kan Munroe gjøre det, kan jeg det òg.
- Ja. Tusen takk.
Det var som om jeg nettopp hadde spilt i Super Bowl.
Jeg har nok ikke vært så lykkelig på veldig lenge.
Selv om jeg aldri har sett noen som meg selv
i noen av de rommene jeg er i, er jeg ikke redd for å være den første.
Det er noe utrolig viktig ved det å se
marginaliserte mennesker i maktposisjoner.
Mine damer og herrer,
UN Women UK Changemaker, Ms. Munroe Bergdorf.
Men med endringer kommer også motforestillinger.
UN Women UK har nå valgt en transkjønnet modell
- som sin første britiske forkjemper. - De ga den attpåtil til Munroe Bergdorf.
Bergdorf stemples som uegnet.
Kvinner er fornærmet og irritert over at en mann nok en gang har inntatt en plass
som det hadde vært passende å gi til en kvinne.
Men motforestillinger er et tegn på fremgang.
Mange har nok hørt om skjønnhetskampanjen som jeg var involvert i.
Jeg fikk faktisk sparken fra den kampanjen.
Jeg er i dag konsulent for det samme merket som sparket meg.
Jeg synes det er viktig. Takk.
Verden utvikler seg sånn at folk dater og formerer seg utenfor sin egen rase.
Folk identifiserer seg på ulike måter som de lenge ikke har våget å gjøre.
Folk er ikke redde lenger på samme måte som før.
Derfor er det viktig at bildespråket innen reklame og mote er progressivt.
Vi må selv være endringen, ikke vente på de menneskene
som burde stå bak endringene.
Takk for arbeidet ditt, stemmen din og motet ditt, og for at du kom hit.
- Takk for at jeg fikk komme. - Takk, Munroe.
IKKE DITT POLITISKE VÅPEN!
JEG ER LIKE EKTE SOM DEG
PRIDE ER EN PROTEST
Herlig. Få med det skiltet. "Gi meg østrogen, feiginger."
I fjor følte jeg at jeg mistet stemmen min og retningen min.
Jeg måtte virkelig ta et oppgjør med hva jeg ville og hvem jeg er.
Nå er jeg klar for å være en stemme for fellesskapet mitt,
og for å snakke for meg selv og stille opp når det er behov for meg.
Vi er her, vi er trans, vi viser hendene!
Se dere rundt, alle sammen.
Se på alle de vakre menneskene som er her i dag.
Ta vel imot den utrolige og legendariske Munroe Bergdorf!
Gledelig Trans Pride, alle sammen!
Det er en velsignelse å få være her.
Da jeg begynte transisjonen for 13 år siden,
kunne jeg ikke ha forestilt meg dette.
Det er grunn til å være sint, men vi må også kjenne på kjærligheten.
Vi må ikke se på mørket så lenge at det blender oss. Husk at vi er lyset.
Transrettigheter frigjør alle.
Vi kjemper bare for kroppslig autonomi.
Retten til å gjøre som man vil med sin egen kropp. Det gjelder for alle.
Allierte, dere må kjempe ved vår side nå, mer enn noensinne.
Vi er mindre enn 1 % av befolkningen. Ingenting forandrer seg uten dere.
Det finnes håp.
Bevegelsen for homofiles rettigheter har kommet langt på bare litt over 50 år.
Jeg gleder meg enormt over hvor vi kommer som transsamfunn på kortere tid enn det.
Vi står foran et gjennombrudd.
Alt det vi ser her i dag er forandringen i sanntid.
Tusen, tusen takk. Kjærlighet og vrede.
Gledelig Pride!
Da jeg var yngre, var det vanskeligere for meg å finne de rette ordene.
Jeg visste ikke helt hvem jeg var.
En varm applaus for Munroe Bergdorf, alle sammen!
Jeg ville ikke være skeiv eller svart. Jeg ville bare passe inn.
Men nå er det de to tingene jeg elsker mest ved meg selv.
Jeg kommer trolig til å være en gammel kvinne innen verden
begynner å ligne på det jeg vil at den skal se ut som.
Jeg har kjempet så hardt for å få være den personen jeg er.
Jeg gir ikke opp.
TIL MINNE OM AVA
- Takk. - Tusen, tusen takk.
De tilbød meg å bli medredaktør.
MEDREDAKTØR I BRITISH VOGUE
...to, tre, jenter er best!
En måke landet på hodet mitt og stjal smultringen min.
Hatforbrytelse.
Munroe møter Pip.
Tekst: PLINT Oversatt av: Eli Bjanes