Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Bine. Unu, doi, trei, patru.
Ce prețuiești cel mai mult?
Liniștea interioară.
- Poți să dezvolți un pic? - Nu prea.
Bine.
Ne învârtim de o oră și n-am reușit nimic.
Da, știu, dar haideți să avansăm!
Nu funcționează decât la ultimul vers.
Lăsați ultimul vers!
Când aud pe cineva înjurându-l pe Paul McCartney,
tind să fiu de acord.
Când toți ziceau că am destrămat The Beatles,
că eram prea autoritar și toate alea,
eram oarecum de acord.
Mă gândeam: „Așa sunt eu, un nenorocit.”
Și rămâi oarecum pe nicăieri.
Dar adevărul e
că John a venit într-o zi și a spus că părăsește trupa.
A spus: „E emoționant.
E ca și cum i-ai cere cuiva divorțul.”
Dar eu mă gândeam: „Și acum ce-o să fac?”
Pentru că altceva nu știam.
Am crescut, am mers la școală
și am devenit The Beatles.
Era o enigmă pe care trebuia s-o deslușesc.
SFÂRȘIT
BUN-VENIT LA CAVERN
Poți să fii arogant și să spui: „Vom rezista zece ani.”
E bine dacă rezistăm trei luni.
BEATLES ÎN NEW YORK! VĂ IUBIM
The Beatles!
Nu putem cânta același tip de muzică până la 40 de ani.
Cine știe, poate la 40 de ani nu vom mai ști să compunem muzică.
UN OM PE FUGĂ
În toamna lui 1969, John Lennon părăsește The Beatles, dar nu știe nimeni
Paul dispare Are 27 de ani
E ora 13 fără 22 de minute.
Se întâmplă ceva ciudat cu The Beatles.
Și anume că Paul poate fi mort.
PAUL MCCARTNEY A MURIT MAREA FARSĂ
Întrebarea dacă Paul McCartney a murit…
NOIEMBRIE, 1969
… face senzație în SUA și în lume.
Membrii formației sunt în jurul a ceea ce pare un mormânt.
Pe spatele albumului, Paul e cu spatele la noi.
S-a raportat chiar că McCartney a murit acum trei ani
într-un accident auto, fiind înlocuit de o dublură.
Michael McGear, fratele tău, Paul McCartney, trăiește?
E o farsă! Nu vă bazați pe nimic.
FRATELE LUI PAUL
Când ți-ai văzut fratele ultima dată?
- Ultima dată? - Da.
La înmormântarea lui.
Mull of Kintyre, în vestul Scoției.
TRUPA DE CIMPOAIE CAMPBELTOWN
În celtică e „sfârșitul pământului”.
Orașul era cel mai celebru
pentru că aici locuia un membru Beatles.
„E la fermă.”
E bine.
Jos! Jos la pământ!
Și nu încerca să filmezi, că poți avea necazuri.
Cred că am aruncat cu o găleată în el.
Și el a făcut o poză.
Am zis că trebuie să merg după el.
Și să-i spun: „Uite, vom poza pentru tine
în schimbul pozei cu găleata aruncată.”
Pentru că nu voiam un scandal de genul:
„Aici era, aruncă cu găleți!”
CAZUL MEMBRULUI „DISPĂRUT” AL BEATLES PAUL E ÎNCĂ PRINTRE NOI
Știind că Paul e milionar,
îmi și imaginam cum arată casa lui.
Dar m-am înșelat.
Paul, soția lui, Linda, și cei doi copii
locuiesc la o fermă mică și dărăpănată,
pe care și un muncitor sărac s-ar gândi dacă o vrea.
Ne-am dus acolo căutând o evadare. Dar eu nu puteam evada.
The Beatles nu mai era.
Și asta era viața mea.
Mă gândeam: „Nu voi mai compune muzică niciodată.”
Eram foarte deprimat.
Și m-am gândit: „O să beau un pahar de scotch. De ce nu?
Și încă unul. Și-așa nu am unde să merg.”
Asta a durat câteva luni și am început să beau prea mult.
CONȚINUTUL STICLELOR PRODUS ÎN SCOȚIA
Dar am avut mare noroc pentru că am avut-o pe Linda.
CU OPT LUNI ÎNAINTE
Londra, multe lacrimi în centru.
Ultimul burlac din Beatles s-a însurat.
Paul McCartney s-a căsătorit cu newyorkeza Linda Eastman.
Fiica vitregă a lui Paul, Heather, a avansat cu greu
prin mulțimea de admiratoare devotate și înlăcrimate,
care i-a înconjurat pe tinerii căsătoriți.
De ce plângeți, fetelor?
De ce plângeți?
Abțineți-vă și spuneți-mi ce părere aveți că s-a căsătorit.
Cred că e minunat!
- N-ar fi trebuit să fiți la școală azi? - Ba da.
Felicitări, dnă McCartney!
Cum e să fiți căsătorită
cu cel mai râvnit burlac din lume,
spre invidia tuturor femeilor?
E grozav să fii căsătorit.
Dar e ciudat, ai zice
că e ușor, cei doi fug și trăiesc fericiți.
Cenușăreasa și prințul.
Dar nu e atât de ușor.
Mi-a zis: „Am o fermă. Știu că nu-ți va plăcea.”
Dar era atât de frumos acolo!
La capătul lumii.
Departe de civilizație.
A fost o ușurare.
PRIMUL PIU PIU AL LUI HEATHER
EA ESTE MAE
BUNĂ DIMINEAȚA!
Era ca și cum am fi fost transportați într-o nouă viață
și trebuia să ne adaptăm.
Am spus: „Hai să ne pierdem!
Să fugim, să revenim la origini.”
Aveam o fetiță, pe Mary.
Linda avea o fetiță de cinci ani, pe care am adoptat-o.
FIICĂ
Și am început să fac iar muzică.
A fost multă suferință…
FIICĂ
… dar mama spunea:
„Hai să cântăm, să compunem și să fim împreună!”
Avem cai și oi și ne cultivăm singuri legumele.
Am devenit vegetarieni.
E singurul loc
în care ne putem purta firesc într-o lume nefirească.
Nu mă pricep la reparat acoperișuri, deci nu știu cum e.
Voia să trăiască o viață obișnuită.
Pentru că a fi în The Beatles numai obișnuit nu era.
PACE PRIN PĂR PACE PRIN PAT
Ei ar putea crede că voi aprinde revoluția.
Eu vreau să o liniștesc.
Le vindem ca pe săpun.
Și le vom tot vinde, până când gospodinele vor zice:
„E pace sau război. Astea sunt cele două produse.”
REȚINEȚI
The Beatles se despărțise, dar aproape nimeni nu știa.
Impresarul nostru de atunci a spus: „Nu spuneți nimănui.
Merg la Capitol Records și vă obțin un contract mai bun.”
Și am fost de acord să nu spunem.
DIVORȚ! NU!
Chiar dacă John era încântat de asta.
The Beatles e un monument sau un muzeu.
DECEMBRIE 1969
Și în această epocă nu e loc de muzee.
The Beatles s-a transformat în muzeu, deci trebuie eliminată.
Nu există un mod mai pozitiv de a milita pentru pace
decât statul în pat?
John începea să scrie melodiile lui. Iar eu pe ale mele.
Ne îndepărtam unul de altul.
Și a trebuit să arunc o privire în interior,
spre lumea mea,
și să găsesc ceva care nu avea legătură cu The Beatles.
LONDRA IANUARIE, 1970
A avut doi mari aliați când a pornit în noua sa carieră muzicală.
MUZICIAN
Unul, desigur, era Linda, iar celălalt, o pagină nouă.
La începutul albumului se aude un scârțâit de ușă.
Era ușa noastră din spate și mi s-a părut mișto.
Arăta că suntem acasă.
Mi-am luat un magnetofon cu patru piste
și am conectat microfoane la el.
Și așa făceam prima pistă.
Nu plânge, micuțo!
Nu plânge!
Tata îți va cânta un cântec de leagăn.
Și apoi înregistram chitara.
Și basul.
Astfel am compus multe melodii.
Îmi place să compun.
Mă simt liber.
A inventat înregistrările cu fidelitate scăzută.
AUTOR
Rockul alternativ începe cu McCartney, dacă vreți.
Dincolo de asta, știți ce făcea?
DIRECTOR DE CREAȚIE
Experimenta.
Deodată, s-au transformat într-un album.
Însemna că nu renunțasem.
Întotdeauna, ca să compun, mă retrăgeam undeva.
La început, în baie.
După aceea, găseam un locaș sub scări,
ca să evadez din lume
și să pot avea cele mai intime gânduri.
Bine, să vedem!
Atingi o coardă,
și apoi vezi unde te duce ea, ca un șir de firimituri.
Sunt amintiri.
Poate regrete.
Sau e viitorul.
Uneori romanțezi personajele,
dar e clar că e mereu vorba despre tine.
Dacă ai anumite probleme, le rezolvi prin muzică.
Cred că e cea mai bună terapie.
Într-o zi eram la Abbey Road.
PRODUCĂTOR
Paul era în studioul doi, asculta discul.
Am băgat capul pe ușă
și el mi-a făcut semn să intru.
Am stat acolo și am ascultat cântecul.
Am întrebat cu cine a cântat.
A spus că făcuse singur totul. Era incredibil.
Nu am nicio îndoială că te iubesc,
dar, în mintea mea, conversația e mai intensă.
E și teama de a fi adult.
APRILIE, 1970
Mereu ziceam că The Beatles nu s-au despărțit, deși era evident că da.
M-am gândit: „Deja durează de prea mult timp.”
Vine cineva să citească declarația?
- Nu, asta e tot. - Și apoi s-a dezlănțuit iadul.
Întrebare: V-au influențat aventurile lui John…
Credeți că Lennon-McCartney
vor mai compune cântece împreună vreodată?
Răspuns: Nu.
Ce planuri aveți acum? O vacanță? Un musical? Un film? Pensionarea?
Singurul meu plan e să mă dezvolt.
Odată ca niciodată se numeau The Beatles.
Azi, Paul McCartney a decis să renunțe.
El spune că va compune melodii singur.
Istoricii ar putea-o declara într-o zi un reper
al decăderii Imperiului Britanic.
The Beatles se desparte.
M-a sunat în după-amiaza aceea și a spus: „Și eu părăsesc grupul.”
Și i-am zis: „Bine!”
Pentru că el își dorise cel mai mult The Beatles.
John era supărat pe mine. Ar fi vrut să dea el vestea.
Și m-am gândit: „De ce nu ai făcut-o?”
PAUL PĂRĂSEȘTE THE BEATLES
John a despărțit The Beatles și eu am tras ponoasele.
Și e o povară greu de purtat.
Când ai făcut parte din cel mai celebru grup din lume,
ce mai faci după aceea?
Trebuie să ții minte că eram doi băieți din Liverpool, fără niciun viitor.
Când eram mici, stăteam pe malul râului Mersey
și ziceam: „Tată, ce e aia?”
„E peste apă, băieți.”
Asta însemna că era de neatins.
Plecând din Liverpool și având o viață nouă în Londra,
uneori simțeam un regret.
Nu ar fi grozav să fie iar ca pe vremuri?
Cu unchiul Albert, beat la masă, și cu tata, care stătea pe acolo
și ne dădea sandviciuri cu mazăre dacă aveam noroc.
Nu mai puteau ajunge unde eram.
E o realitate nefericită, acea distanță.
Eram singur pentru prima dată.
Oare eram bun de ceva, singur?
Eram în pat cu Linda, într-o seară. Sub impulsul momentului
i-am spus: „Dacă îmi fac o nouă trupă, vrei să faci parte din ea?”
Și ea a spus: „Da.”
Și asta a fost tot. Bine, deci avem doi membri.
Dar eu sunt fotografă. Nu cânt la niciun instrument.
El a zis: „Asta e nota «do». Poți cânta la clape.”
NEW YORK OCTOMBRIE, 1970
Primul lui album, McCartney, fiind semnat de el,
lumea l-a cumpărat.
Dar n-a înțeles ce încerca Paul să facă.
În aer plutea o dezamăgire generală.
Până la urmă, poate că nu e chiar așa de talentat.
M-am gândit: „După albumul simplu, pe acesta,
hai să-l tratăm ca pe un album adevărat!”
- Bine. Asta e do. - E do.
Am făcut câteva aici.
Noul album celebra viața obișnuită.
A trăi pe cont propriu, a-ți face o familie.
Ai înregistrat?
Da, m-am prostit puțin.
Te-ai prostit puțin? Atunci, ar fi bine să ne cânți.
Abia așteptam să lucrez.
PERCUȚIONIST DE STUDIO
Știam că e cel mai cunoscut muzician de pe planetă.
Dar nu erau sesiuni de înregistrare obișnuite.
De când te-ai însurat, Paul,
când ai descoperit că Linda are voce?
În noaptea nunții.
Îmi plăcea vocea ei. Nu avea voce de operă.
Nici de blues.
Dar asta îi conferea un timbru aparte.
Pur și simplu cânta.
Mă gândeam să folosim asta la refrenul din mijloc.
Poate poți cânta peste. Să înregistrăm vocea peste.
Să cântăm peste? Amândoi?
- Da. - De ce nu?
Paul făcuse muzică împreună cu The Beatles toată viața.
Acum făcea muzică împreună cu altcineva.
Era fericit.
Știam că îl supără ceva, dar nu aducea asta cu el la lucru.
Idealul era să facem mulți bani,
să facem muzică frumoasă, apoi să ne despărțim și atât.
Dar nu era așa.
Toate contractele semnate de The Beatles în '68
se bazau pe ideea că formația nu se va destrăma.
Nu aveai cum să scoți doar un om din această colaborare.
Nimănui nu-i plac limitările.
Partea cea mai proastă a fost…
BEATLES ÎL ANGAJEAZĂ PE ALLEN KLEIN
… că John angajase un impresar care nu-mi plăcea.
Allen Klein era avocatul clasic newyorkez, dar era și un escroc.
Își lua procent și la început
și la sfârșit.
Dar John Lennon îl adora.
John spunea: „O fi jigodie, dar e jigodia noastră.”
Eu l-am mirosit imediat. La felul cum mergeau lucrurile,
Allen Klein avea să înghită toată averea trupei The Beatles.
Dragă porcule, nu ai nicio legătură cu afacerile mele, deci nu te băga în ele!
Dispari. P.M.
E obligat prin contract să lucreze pentru Apple mulți ani.
Deci faptul că se disociază de mine nu are niciun efect.
Îmi amintesc un coșmar foarte ciudat.
Se făcea că Allen Klein era dentist.
Și trebuia să-mi scot un dinte.
Apoi m-am trezit.
Și mi-am zis că voi lupta.
Cumnatul meu și tatăl lui m-au ajutat enorm.
AVOCAT
Mi-au zis să-i dau în judecată.
Am spus: „Îl dau în judecată pe Allen Klein, dar nu și pe The Beatles.
Sunt prietenii mei.”
Mă vor urî pentru asta. Publicul mă va urî pentru asta.
Și mă voi urî și eu.
Dar, altfel, nu puteam ieși de acolo.
PAUL CERE CURȚII: DEZMEMBRAȚI THE BEATLES
Bună seara, surpriză în lumea muzicală: The Beatles se despart.
Acțiunea legală a lui Paul McCartney de a dizolva parteneriatul de afaceri
al The Beatles a început azi la Londra.
El spune că situația lor financiară e dezastruoasă
și că nimeni nu știe unde au dispărut milioanele.
Trei dintre membrii Beatles l-au supus pe al patrulea,
Paul McCartney, unei altfel de nopți după o zi grea.
PROTESTUL LUI PAUL
McCartney a fost descris de către colegii săi ca fiind arogant,
nervos și un copil răsfățat.
Știu că-s rudele nevestei.
Da, dar nu-l vreau pe Klein!
De acum, ei se ocupă de afacerile mele.
Pentru Dumnezeu, nu fi idiot, omule! Trebuie să rămânem uniți!
A fost și o piesă de teatru în West End.
Paul era descris ca fiind cel care a destrămat The Beatles.
Trebuie să rămânem uniți, altfel suntem terminați.
În dragoste și afaceri totul e permis.
De acum, familia Eastman se ocupă de afacerile mele. Nu mai am nimic de zis!
Pământul părea să înghită totul.
FIUL LUI JOHN
Despărțirea formației The Beatles a fost ceva monumental,
mai ales pentru lumea membrilor săi.
Surpriză!
Tata era dur.
Alo!
Cred că și Paul era dur.
Doar că avea un comportament blând.
Ce părere ai despre albumul lui Paul?
Că e o porcărie.
Cred că va face altul mai bun, dacă îl sperie cineva.
Dar cred că primul a fost o grămadă de…
Ți-am spus, a fost ușor și… de umplutură.
La școală eram diferit. Mereu eram diferit.
Multă vreme voiau să mă oblige să mă fac un nenorocit de dentist.
Apoi fanii au vrut să mă oblige să fiu un nenorocit de Beatles.
Iar criticii vor să mă oblige să fiu Paul McCartney.
Paul credea că el reprezintă Beatles, dar nu era așa.
Allen Klein agita spiritele îngrozitor.
Îl instiga împotriva lui Paul. Era foarte trist.
Mi-a amintit de Ivan cel Groaznic, știi filmul.
„The only thing you did was yesterday” se pare că a fost făcut la sugestia lui.
Dar în sinea mea mă gândeam:
„Tot ce am făcut a fost «Yesterday», «Let It Be», «The Long and Winding Road»,
«Eleanor Rigby», «Lady Madonna»”. Du-te naibii, John!
Cum dorm noaptea? De fapt, dorm chiar foarte bine.
Dar trebuie să știți că-l cunoșteam pe John din adolescență.
Și asta îmi plăcea la el.
Că era un nebun de legat.
Un nebun adorabil.
Întâi, ascultă asta!
E cool, e mișto, e numărul unu, e Led Zeppelin!
Led… ce?
Led Zeppelin. Dar mă tem că tu și alți tați ca tine
nu ați auzit de ei, dar această trupă britanică
a făcut istorie în muzică azi. Cititorii Melody Maker
au votat-o cea mai bună trupă din lume. Semnificativ e că The Beatles
dețineau acest titlu de opt ani, iar acum au fost detronați.
Dacă privim înapoi, la începutul anilor '70, Paul nu era deloc cool.
Era conservator. Era nașpa. Era plictisitor.
Făcea muzică pentru gospodine și bunicuțe.
Oamenii sunt interesați de muzicieni tineri,
mai degrabă decât de ce a mâncat Paul McCartney la micul-dejun.
MAI, 1971
De ce Ram (Berbec)?
„Ram.” Adică mergi mai departe! Nu te opri!
De asemenea, mulți știu,
ador oile, omule!
A scos albumul Ram și presa l-a făcut praf.
Ram reprezintă punctul cel mai de jos al decăderii rockului anilor '60.
Ram e atât de inconsecvent și de incredibil de irelevant…
că e dificil să-ți și displacă sau să-l urăști.
Ce va decide să facă în final cu el
e greu de spus. - Revista Rolling Stone
E o nebunie!
Lumea spune că albumul e un eșec.
Dar Ram chiar nu dorea să fie un album Beatles
și ăsta e farmecul lui.
Ram e o capodoperă. Îl ador!
Nu știu ce fac.
Cum aș putea face vreodată ceva măcar apropiat de valoarea The Beatles?
E imposibil!
Discul care pariem că va ajunge în top cinci
săptămâna asta e semnat de grupul englezesc The Moody Blues.
Dacă trece testul, îi veți asculta din nou.
Deci urmează alegerea săptămânii la Shinding!: „Go Now!”
Îl știam pe Denny Laine de când era la The Moody Blues.
CHITARIST
Obișnuiam să merg pe la el.
Mi-a împrumutat odată o chitară. Am ținut-o un an.
Eram genul ăla de prieteni.
Într-o zi l-am sunat și am zis:
„Ai vrea să ne facem o trupă?”
Denny urma să cânte la chitară și eu la bas, evident.
Iar, în ceea ce privește toboșarul,
îți trebuie o locomotivă bună în spate.
Paul m-a sunat și mi-a spus: „Îmi lipsește fosta mea trupă.
Mă gândesc să-mi fac alta.”
Și i-am spus: „Da, sigur.” Și asta a fost tot.
Conducând prin Scoția, te oprești la o fermă
și întrebi încotro e casa lui Paul.
Sigur.
Iat-o, la capăt de lume!
Toți erau oieri. Știi cum e în Scoția.
Altceva nu poți ține acolo.
Doar oile supraviețuiesc pe munte.
STUDIOUL RUDE
Avea un mic studio. De fapt, nu era chiar un studio. Era un hambar.
L-a denumit Studioul Rude.
A spus: „Vom împărți totul egal.
Cât fac eu vei face și tu.” Voia să fie ca…
Voia să fim cunoscuți la fel ca The Beatles.
I-am spus: „Bine.”
Paul căuta un chitarist…
CHITARĂ SOLO
… și Denny a menționat numele meu.
A zis: „Vrei să faci parte dintr-o trupă?”
Cunosc chitariști care și-ar fi tăiat un deget
pentru asta, știi?
Adică nu ia pe oricine lângă el,
Paul McCartney, îți garantez.
ICA GALERIE ȘI TEATRU
PRIMELE REPETIȚII WINGS FEBRUARIE, 1972
Încă o dată!
Da!
M-am gândit că trebuie să începem ca The Beatles, de la zero.
Doi, trei, patru!
Deci am plecat la drum.
Când plecam dintr-un loc, luam harta și ziceam: „Unde mergem azi?”
- Și cine conducea? - Am condus eu, o vreme.
Aveam copiii, câinii.
Eram niște trubaduri hoinari.
Am mers prima dată la Universitatea Nottingham.
De obicei intra tehnicianul.
Și spunea: „Paul McCartney e afară, în dubiță.
Vreți să cânte mâine la prânz?”
Ei ziceau: „Fugi de aici! Am treburi mai serioase.”
Și ieșeau până la mașină, să verifice.
„Da, vrem să vină.”
PETRECEREA SURPRIZĂ WINGS SE VA ȚINE LA 20:30 ÎN SALA HAVELOCK
Le luam 50 de penny la intrare.
MCCARTNEY ÎN TURNEU
Nu cântam gratis.
Și faza tare e că aveam o geantă uriașă cu monede de 50 de penny.
L-ai văzut pe Peter Sellers în Tom Degețel?
Unul mie și unul ție.
Era uimitor, fusesem în Apple și The Beatles
și nu vedeam deloc banii.
Era ca și cum m-aș fi întors la Cavern.
Era ca și cum începeam o nouă viață.
Între timp, învățam să fim trupa Wings.
Va veni o zi când vom ajunge departe.
IULIE, 1972
După un duel privat, apariții neanunțate la universități britanice,
Wings a început un turneu european duminică seara. Va cânta în 26 de locații.
De ce începeți așa?
Puteam mai mult.
Am primit oferte să cântăm la Madison Square Garden.
Cred că, în ceea ce mă privește, sunt doar un tip
care a fost într-o formație numită The Beatles.
The Beatles s-a despărțit și e normal
să cauți altceva, și asta fac.
Am o trupă numită Wings și ne simțim grozav
făcând ceea ce The Beatles n-ar fi putut face.
Bună seara tuturor! Bine ați venit! Pentru a patra oară în Țările de Jos.
Din Anglia, Wings!
E o emoție specială.
Un public bun e ceva fantastic. O sală plină de 4.000 de îndrăgostiți.
Paul McCartney și Wings!
Trăiam ca o familie.
Nu-mi amintesc să fi avut bone.
Trăgeau un sertar, puneau o pernă.
Și acolo dormea copilul.
Aveam niște saltele sus
și mergeam lejer. Era fantastic!
Lumea ne considera complet nebuni, dar așa eram noi.
Era interesant să vezi oamenii…
TRUPA DIN DESCHIDERE
… privind autobuzul.
Dar ochii lor erau atrași ca de un magnet de chipul lui Paul.
Era ceva neobișnuit.
Într-o zi, ne-am oprit la o benzinărie să mergem la toaletă.
Și i-am spus: „Nu vii?” Și el a zis că nu.
„Nu-mi place să stau în fața pisoarului și cineva să-mi spună: «Tu ești…
Bună, Paul!»”
Da.
„Am antrenament de când eram în The Beatles,
ca să nu trebuiască să merg.”
Voia să instituie faptul că suntem toți egali, că suntem la fel,
ceea ce, desigur, nu eram.
MARTIE, 1973
Plantele, încă în ghivece, au fost aduse la tribunal.
Le-a găsit un polițist local, care mersese să verifice
clădirile goale ale fermei McCartney.
S-a uitat în seră și i s-a părut că e canabis.
Mă bucur că am scăpat așa, că nu am primit închisoare.
V-ați temut că veți primi?
Da, dar ar fi fost în regulă
dacă aș fi avut voie să-mi iau chitara
și să compun niște cântece, dar nu m-aș fi bucurat.
S-a spus în instanță că vă pasionează horticultura.
Asta i-ar putea surprinde pe prietenii dv.
Când a început?
Acum câțiva ani.
Unde ați grădinărit?
La fermă.
Tata era pasionat de grădinărit. Cred că-l moștenesc.
S-a spus că acele semințe v-au fost trimise.
De unde le aveați?
Am primit multe semințe prin poștă.
Nu știam ce sunt. Noi le-am plantat pe toate.
Și cinci dintre ele s-au dovedit…
Cinci dintre ele erau ilegale.
Plecând de la tribunal, McCartney,
care va plăti amenda în două săptămâni, a spus:
„Judecătorul e un tip grozav.”
Am mult entuziasm
și acest entuziasm inițial pune lucrurile în mișcare.
Dar în cazul meu nu vine nimeni să spună: „Nu, asta e o idee proastă.
N-ar trebui s-o faci.”
Deci, dau vina pe toți ceilalți.
În 1973, Paul a făcut o emisiune specială TV.
Dar, pe alocuri, a fost foarte bizară.
Îi plăceau chestiile siropoase.
Hai, dă-mi o mână de ajutor!
Mersi, amice!
Scuze că am întârziat, am avut niște probleme sub scări.
Cum ar fi chestia cu Bruce McMouse din emisiunea în direct.
N-a fost mișto. Deloc.
Hei, ești drăguț, nu-i așa?
Ai grijă, scumpo! Soția e geloasă.
Deja în '73, lucrurile luau o întorsătură urâtă, în general.
Mureau oameni.
Și exista sentimentul că muzica rock trebuia să fie
vocea revoltei sau a revoluției.
Nu totul era despre distracție.
Și înțeleg asta.
Dar chestia e că nu toată lumea poate face asta.
Și nu toată lumea vrea să facă asta.
„Mary Had a Little Lamb”, futu-i? Ai înnebunit?
Și apropo de cineva
care a avut dificultăți cu „Mary Had a Little Lamb”,
acela e Henry McCullough.
Eram într-un studio de dansuri, încercam să învăț
dansuri de vodevil și chestii din astea. Eu sunt chitarist, la naiba!
Unii cred că a fost grozav pentru mine
că am făcut parte din asta de la început.
Dar entuziasmul trece.
WINGS „SIMPLITATE AGRESIVĂ”
Wings a fost un fiasco la început.
De la despărțire, John scosese…
INTERVIU DIN 1972
… cel mai bun album, Imagine.
George, All Things Must Pass, care mi-a plăcut.
Cred că i-a surprins pe mulți.
Ringo e foarte drăguț.
A făcut un album, Beaucoups of Blues, care mi-a plăcut.
Despre McCartney se vorbește cel mai mult,
pentru că oamenii au fost foarte dezamăgiți.
Vreau să-l aud pe Paul McCartney, nu pe Linda McCartney.
Probabil tu, mai mult decât oricine, ai fost ținta multor critici.
- Da. - Și cum ai reacționat?
Cred că acum e mai bine.
Cine e Linda Eastman?
Exact. Cine e?
- Ce e? - Cine e?
Teoretic, ar trebui să fie soția lui Paul.
Dar e șefa lui, paznicul lui. Ea spune „sari”, și el sare.
De ce? Nu știu.
Nu e bună. Nu cântă bine.
LINDA CEA NEIUBITĂ?
Nu e bună la pian și la nimic.
LINDA IESE ÎN DECOR
Au înnebunit! Ce caută nevastă-sa în formație?
NU CRED CĂ LINDA E UN SUBSTITUT AL LUI JOHN LENNON
Cine naiba e asta?
CINE SE CREDE?
Imaginea oamenilor despre mine e foarte departe de realitate.
Aproape că nu mă deranjează. Nu vreau ca lumea să mă cunoască.
Eram o femeie divorțată din New York, cu un copil.
Eram recepționeră la revista Town & Country.
Și începusem să fac fotografii de plăcere.
Și, brusc, am început să primesc de lucru.
Vedeam și simțeam atâtea prin obiectiv,
pentru că îmi uitam nesiguranțele.
Uitam de mine.
De asta știu când să apăs pe buton.
Și cam pe atunci l-am cunoscut pe Paul.
Dacă vei compara fotografiile lui cu ale ei…
FOTOGRAFIA LINDEI
… chiar dacă veneau din medii foarte diferite,
se asemănau.
FOTOGRAFIE FĂCUTĂ DE PAUL
Ambii, când făceau un portret,
părea că privesc un prieten.
Ea era o ființă completă.
El nu mai cunoscuse pe nimeni ca ea.
Uite cum nu am fost vreodată!
Și nici nu voi fi.
Superbă.
Ce caut eu să cânt cu Paul McCartney?
Într-un fel, au dreptate.
Ce caut? Există cântăreți mult mai buni.
Nu era genul clasic…
FIICĂ
… de persoană care cântă într-o trupă…
Prin ce au trecut, mai ales ea,
când i-au izolat vocea și au ridiculizat-o,
mi se rupe sufletul. Știu că o durea.
Știu că suferea. Nu era o persoană rece.
Dar cred că asta îi dovedește curajul și spiritul.
Această parte a ei a impulsionat o parte pe care el probabil o pierduse.
De asta sunt acolo, de fapt.
Nu pentru că sunt cea mai bună cântăreață la clape.
Sunt acolo pentru că ne iubim.
Am învățat foarte multe de la ea.
Când ne vorbea cineva de rău
deveneam și mai hotărâți să-i arătăm că greșește.
WEEKEND WORLD PARTEA A TREIA
Bine ați revenit! Acum o săptămână, trei dintre cei patru Beatles…
APRILIE, 1973
… John, George, Paul și Ringo, s-au despărțit
de impresarul lor american manipulator, Allen Klein.
Nu vreau să intru în detalii.
Să spunem că suspiciunile lui Paul erau fondate.
Mass-media și fanii voiau să aleagă de partea cui erau.
Dar adevărul e că aveau multe în comun.
Paul nu crede că l-am insultat,
am luat cina cu el săptămâna trecută.
Erau prieteni și se înjurau…
Dacă nu mă pot certa cu prietenul meu cel mai bun,
atunci cu cine?
Încă o întrebare. Mâna sprijinită de perete…
Asta era chestia. Te certai cu John
și lucrurile începeau să devină tensionate,
iar el își dădea jos ochelarii, îi punea pe masă
și spunea: „Sunt doar eu!
Sunt același băiat din Liverpool la care țineai.
Sunt doar eu.”
Tânărul din primul rând.
Aș vrea să știu dacă ați ascultat noul album McCartney
și ce părere aveți?
- Cel cu Wings? - Da.
O parte e mai bună. O parte nu e prea bună,
și o parte, da. Merge în direcția bună.
- Credeți că își revine? - Trebuie.
Talent are.
Căutam un loc mișto
să înregistrăm următorul album.
M-am gândit că ar fi o idee bună să iau lista EMI
cu toate studiourile pe care le au în lume.
Aveau un studio în Germania, unul în Rio, în China.
Aveau unul și în Africa!
GÂNDIȚI-VĂ LA NIGERIA
IULIE, 1973
Fela era foarte cool.
Nu mai ascultasem așa ceva în viața mea.
Am spus: „Da, hai să mergem în Africa!”
Pe Denny Laine și pe Linda îi încânta ideea.
În seara dinaintea plecării, ceilalți membri
au sunat și au spus că nu mai vin
și că părăsesc trupa.
Chiar credeam că suntem o familie.
Dar, ani de zile, am trăit din onorarii foarte modeste.
El voia să fim John, Paul, George și Ringo.
Dar, de fapt, eram Paul McCartney și tipii ăia care cântă cu el.
Jumătate de trupă a plecat într-o săptămână și el n-a întrebat de ce.
Nu mai voiam să fac parte din trupă pentru că nu era ceva real.
Era un vis.
Asta era.
Nu știam totul.
Nu eram la departamentul contabil ca să știu cât câștigă toți.
Eu gândesc așa: fii mai bun decât mine!
Scrie niște cântece grozave! Așa îți vei rezolva problema.
Deci, după reacția inițială, și anume furia,
am trecut la faza „du-te-n mă-ta!”
Voi face cel mai bun album!
Urmăream aterizarea cu pilotul avionului.
Deasupra junglei plutea o pâclă.
El a spus: „Ăla e aeroportul?
Nu, cred că ăsta este. Da. Haideți, ăla e!
Nu, e acolo, puțin spre stânga.”
Și noi ne gândeam: „În ce ne-am băgat?”
BUN-VENIT ÎN NIGERIA UNDE COPIII SUNT FERICIȚI ȘI SĂNĂTOȘI
A fost cam șocant.
Credeam că Lagos va fi capitala ritmului din Africa.
Nu mă interesasem de nimic. Doar suna bine.
Și apoi am mers la studiouri. Nu era deloc ca Abbey Road.
Nu aveau cabina toboșarului.
INGINER
Ca microfoane, aveau o cutie cu microfoane vechi. Era o ușă
în spatele studioului, dincolo de care
era o fabrică unde se produceau discuri.
Erau 50-60 de oameni care presau discuri.
Într-o seară ne plimbam,
și fuseserăm avertizați să nu mergem în zona respectivă,
dar eu am zis: „Nu-ți face griji!”
Și oprește o mașină.
Se deschid ușile
și sar afară șase tipi,
care ne jefuiesc sub amenințarea cuțitului.
Linda țipa:
„Nu-l atingeți!
E muzician!”
De parcă ar fi ajutat.
Am pierdut toate înregistrările demo.
Când ne-am întors la studio, cineva de acolo a spus
că avem noroc că nu ne-au omorât.
„Mersi mult. Facem un disc?”
Nu ne aveam decât pe noi.
Eram într-o țară străină, într-un loc străin,
oarecum părea că n-avem șanse.
Dar am reușit.
În viață, trebuie să renunți la lucruri.
Băieții nu voiau să vină în Lagos.
M-am supărat, apoi am renunțat la supărare.
Când mi s-au furat casetele demo,
m-am supărat.
Apoi, am renunțat la supărare.
Am primit un telefon la studio.
Avea o idee:
mai multe celebrități care să evadeze din închisoare.
Mi s-a părut o idee foarte personală.
Și, deodată, a dat lovitura.
Mulți oameni erau pe fugă
la începutul anilor '70.
Și mulți se retrăseseră din societate.
Toți erau disperați.
Vedeam asta peste tot.
Și trebuie să stați nemișcați o secundă, vă rog!
Gata? Nu mișcați!
Denny, îți poți ridica un pic capul? Bine.
SEPARAREA TRUPEI THE BEATLES E FINALIZATĂ 1974
Voia să lase trecutul în urmă și să meargă mai departe.
Din nou, mulți au criticat Wings.
Asta era părerea lor.
Dar te obligă să spui: „Bine, ia uitați aici!”
ALBUM & SINGLE #1 ÎN TOPURI - DIN NOU!
Albumul lui Paul McCartney, acum, pe Apple.
Membrul Beatles cu cel mai mare succes individual
după despărțire e Paul McCartney.
Acest album e mult mai bun decât precedentele.
De data asta nu-mi pasă dacă oamenilor nu le place,
îmi place mie.
A fost ceva inventat. A fost Wings făcut în casă.
Am încercat să facem ceva diferit,
am încercat să ne rupem de tradițiile cu care am crescut.
E despre libertate.
Mulțumesc mult! A fost grozav!
Chiar arăți ca în poze.
Bine, băieți!
Mulți critici spun că abia la Band on the Run
v-ați maturizat, de fapt, după perioada The Beatles.
Sunteți de acord?
Nu.
Și acum, doamnelor și domnilor, aș vrea să v-o prezint
pe dra Mary McCartney, care va cânta o melodie.
Ai cuvântul, Mary. Nu rata șansa!
ADOR FERMA. NE DISTRĂM AICI
Ne distram reciproc.
Ne pictam pe față sau…
nu știu. Pur și simplu…
totul era posibil.
Amândoi și-au pierdut mama la o vârstă fragedă.
De aceea familia conta atât de mult pentru ei.
Pentru că au înțeles că o puteau pierde oricând.
Mama a murit când aveam 14 ani.
M-a afectat foarte mult.
Aveam tendința să mă îngrop în muncă.
Așa eram eu.
Nu poate sta locului. Mintea lui e mereu activă.
E obsedat de muncă.
Oamenii mi-au spus asta.
Dar nu știu. Nu muncim muzica, o cântăm.
Deci poate sunt obsedat de cântat.
Mă scuzați o secundă?
După cum auziți, sună telefonul pe fundal. Trebuie să răspund.
Scuzați-mă, vă rog!
Alo?
Nu e aici, momentan.
Cât e ceasul acum?
După ora trei?
Da, bine.
Bine. Salut!
Așteptam să avem suficiente melodii
pentru un turneu mondial.
Și acela era premiul.
Deci am format o nouă trupă.
Wings, versiunea a II-a.
Bine. Unu, doi. Unu, doi, trei, patru.
Remarcasem un chitarist, un tip foarte tânăr,
un copil minune.
Era Jimmy McCulloch.
Și pe Geoff Britton. Un toboșar foarte bun de rock-and-roll.
Dacă vorbim de muzică, trupa e grozavă.
TOBOȘAR
Dacă asculți One Hand Clapping,
e cea mai curajoasă chestie.
- Nu, e toba. - Toba…
Intră…
Toba intră cu o bătaie prea devreme.
Nu. Intră un pic prea târziu.
Să mai tragem o dublă!
- Dar a fost bine? - Mai tragem o dublă.
Dar, de fapt, ingredientele erau nepotrivite.
El vrea ca toți să fie normali și egali.
Nu suntem normali și egali pentru că el e un superstar mondial
și tu ești un necunoscut.
Componența respectivă nu a durat prea mult.
Muzica e mereu pe primul loc
și, dacă nu se potrivesc în lumea aceea,
trebuie să plece.
Era amuzantă componența Wings.
Am renunțat la Henry McCullough
și l-am adus pe Jimmy McCulloch, scris altfel.
Îi aveam pe Denny Laine și pe Denny Seiwell.
Am renunțat la Geoff Britton, care era englez,
în favoarea lui Joe English, american.
NOUL TOBOȘAR
Ei, asta e!
Totul era prea derutant.
Dar, într-un fel, am inventat Spinal Tap.
Mereu mă gândeam
că sunt acompaniatorul lăudat,
dar nu m-am simțit deloc așa.
Era mai mult ca o familie.
Te rog să te prezinți în fața camerei!
Bună tuturor! Sunt Joe English.
Și sunt din Rochester, New York,
din bătrâna SUA.
Eu sunt Joe English.
Sunt din Glasgow, Scoția.
Eu mă numesc Joe English
și m-am născut în Liverpool.
Eu mă numesc Joe English
și m-am născut în New York City.
Și, ca să fiu diferit,
eu sunt Denny Laine.
COMPETIȚIA NAȚIONALĂ DE COAFURĂ FEMININĂ ȘI TÂRGUL DE PROFIL
Minunat!
Ce poză frumoasă!
Crescând în Liverpool, acolo nu ne plăceau șefii.
Așa era acolo. Noi împotriva lor.
Voiam ca toți să ne simțim egali,
dar lumea considera că Wings e trupa mea.
Și atunci, am decis să fiu un șef bun.
Crește lumina pe dreapta scenei cu 50%.
Oricum trebuie s-o reluăm când vine Paul,
deci mai bine așteptăm.
Câți ani ai acum, 31?
Treizeci și trei.
Cam mult, pentru rock-and-roll.
- Ți-a cam trecut vremea? - Sunt antic.
Uite ce e. Vino la concert!
Și, după concert… Nu cred, nu.
N-aș fi aici dacă aș crede că mi-a trecut vremea. Vino să-l vezi
și, dacă îți place,
îmi spui după aceea, dacă mi-a trecut vremea, bine?
Cu noua ajustare a pianului,
ăsta e volumul normal?
Ar trebui dat basul la maxim și…
Da, de fapt e volumul normal.
Cu siguranță avea emoții
în legătură cu primirea publicului.
Era primul concert mare.
E de înțeles
că simțea o mare responsabilitate.
Va ieși bine?
M-am speriat.
De ce îmi fac singur probleme?
CU CÂTEVA SĂPTĂMÂNI ÎNAINTE
Chiar înaintea turneului, am mers în Hawaii.
Era doar o vacanță.
Și am închiriat o casă ciudată.
Nu vă apropiați de apă!
Nu intrai în apă de pe o plajă.
Ci de pe o stâncă.
Apoi, când voiai să ieși din apă,
trebuia să aștepți un val
care să te ridice suficient
cât să te urci din nou pe stâncă.
Apoi s-a schimbat vremea.
Mă gândeam: „Nu contează.
Tot știu să intru și să ies.”
Și am intrat ce de obicei, singur.
Am înotat puțin.
Apoi am vrut să ies.
Și am sărit în sus,
dar valul m-a aruncat în apă.
Într-un spectacol, Beatles purtau toți garoafe roșii,
iar Paul purta un iris negru.
Acum înotam în ape învolburate.
Deja oboseam puțin.
Văd că vine următorul val.
Se umflă și mă gândeam:
„Bine, haide, acum!”
Nu, m-a aruncat.
Atunci chiar m-am speriat.
Eram în apele acelea învolburate, ca într-o mașină de spălat.
Dar a trebuit să rezist.
Și i-am spus lui Dumnezeu: „Doamne,
îți promit că voi da tot ce pot.
Doar scoate-mă de aici.”
McCartney tocmai aflase că turneul planificat în Japonia fusese anulat
din cauza unei condamnări din UK pentru posesie de canabis.
Vă salut, locuitori ai Japoniei!
Sunt Paul McCartney de la Wings
și ne pare foarte rău
că nu putem veni să cântăm în Japonia de data asta.
Dar, dacă ministrul justiției spune că nu putem veni, atunci nu putem veni.
Vă mulțumesc!
Bine!
Cât contează pentru tine să cânți în fața unui public live?
Cei mai mulți se gândesc că ești foarte bogat
și că probabil nu ai nevoie să mai cânți
în fața unui public live vreodată…
Îți spun ceva. Eram în Nashville.
Ai auzit de un chitarist pe nume Jerry Reed?
Vorbeam cu el și spuneam
că o să pornesc la drum și el a zis:
„Frate, dacă aș fi Paul McCartney, aș cumpăra drumul.”
MANAGERUL TURNEULUI
Australia și Europa au fost baza ca să iasă grozav în America.
Pentru asta ne-am pregătit.
Și am simțit că, în sfârșit, am dat lovitura.
A doua oară.
Reacția publicului a fost Beatlemania.
Cred că, în momentul în care a ieșit pe scenă,
a știut: „Știi ceva?
Pot s-o fac.
Știu ce fac.
M-am întors.”
Paul McCartney e singurul, dintre cei patru,
care a supraviețuit începutului anilor '70.
Acum e mai robust, mai împlinit.
Noua lui trupă nu a fost la fel de lăudată de critici ca The Beatles,
dar succesul la public e evident.
VĂ ROG SĂ CURĂȚAȚI CAMERA
- Ați greșit aeroportul? - Mergem la celălalt.
Limuzinele și escorta poliției sunt acolo.
Decât să așteptăm să încerce el…
- Hai să luăm taxiuri! - Luăm taxiuri.
Să luăm două taxiuri!
Bună, verzelor!
- Bună, Mary! - Nu aia!
Bună, verzelor!
Și bună și cangurului tău!
Și să nu te fierbi de două ori!
Ți-ai luat salata?
Pot să-ți spun ceva?
- Da, salata! - Salata!
- Credeam că ai spus altceva. - Pot să-ți spun ceva?
Da, am o căpățână întreagă.
Îmi plac mult concertele. E mai bine decât mă așteptam.
Nu sunt chiar „fan deplasări”.
Prefer să stau acasă.
Își alegea singură ținutele.
Și avea cel mai mișto look din lume!
Pe care s-o port?
Mie mi-ar plăcea aceea.
- Îmi place aceea. Cu blugi. - Dar cu ce fustă?
Poartă blugii!
Și era, îmi pare rău, cu mult înaintea vremii sale!
Cunosc muzicieni a căror întreagă carieră
era bazată, nu pe The Beatles sau Wings, ci pe ea.
Și nu aveau bucătar, nici șofer.
Nu știu cum se descurca.
Mamă, ce mișto a fost concertul!
Bine!
Show-ul McCartney a primit două bisuri în seara asta
și atracția fiecărui concert e „Yesterday”.
La un moment dat în turneele Wings,
Paul refuza să cânte melodii ale The Beatles.
Acum, că s-au terminat problemele legale, McCartney acceptă
să cânte anumite melodii în show-ul Wings.
Sincer să fiu, era prea dureros.
A fost prea mare trauma.
Parcă retrăiam un vis ciudat, când cântam o melodie The Beatles.
Să vedem dacă o știți pe asta.
MENIU FESTIVAL BEATLE
În America exista o uriașă industrie bazată pe nostalgie.
De când ești fan Beatles?
De când există Beatles?
Erau proiecții bizare de filme și spectacole.
Fanii au început să organizeze convenții Beatles,
unde lumea putea cumpăra discuri și altele.
Se găsesc până și pătrățele din cearșaful pe care a dormit Ringo Starr.
Ai vreo reticență
în legătură cu faptul că, probabil, mereu
vei fi văzut drept fost membru Beatles?
A fost un mare tam-tam în legătură cu reunirea The Beatles.
Pentru că, nu știu de ce, așa se zvonea.
Desigur, acum că Paul cântă la the Garden diseară
și mâine seară, se speculează
că poate apărea și John.
S-a scris recent că ai spus
că s-ar putea reuni The Beatles.
Se speculează mult că The Beatles s-ar putea reuni pentru un ultim concert.
Dacă The Beatles s-ar reuni pentru un concert…
Se reunește The Beatles?
Sunt șanse?
Există vreo șansă?
- Crezi că… - The Beatles.
- The Beatles.
Dar The Beatles?
Primul lui concert la Madison Square Garden
în mai bine de 12 ani a început de peste două ore
și, până acum, niciun semn.
Se va întâmpla mâine seară?
Nu știm, dar vom merge să vedem.
Promotorii oferă milioane de dolari
ca să apară pe scenă pentru un ultim concert.
Un promotor de pe Coasta de Vest le-a oferit 50.000.000$ să se reunească.
Vorbim despre 100.000.000$ pentru The Beatles.
Acum s-au implicat și Națiunile Unite: 250.000.000$.
Priviți, după cum puteți vedea,
e un cec pe numele vostru,
The Beatles, în valoare de 3.000$.
Tot ce trebuie să faceți e să cântați trei melodii Beatles.
„She loves you. Yeah, yeah, yeah”, și aveți o mie de dolari.
24 APRILIE, 1976
Eram cu Linda în vizită la John, în clădirea Dakota.
El a spus că e o emisiune de mare succes, Saturday Night Live.
Pentru mine, The Beatles sunt cel mai bun lucru din istoria muzicii.
Mai mult decât atât.
Nu sunteți doar o trupă, faceți parte din noi.
Așa am crescut.
Ne-am entuziasmat.
Hai să mergem la emisiune!
Bună!
Sunteți la Saturday Night Live!
Dar apoi ne-am gândit: „De ce?”
Adică, pentru ei ar fi grozav.
Dar ar fi grozav și pentru noi?
Am închis cercul și acum am pornit în altă călătorie.
Așa că am hotărât să mai bem o ceașcă de ceai
și să o lăsăm baltă.
WINGS LA SESIUNEA DE ÎNREGISTRĂRI SPEED OF SOUND
Așa facem mereu la înregistrări,
aducem caii înăuntru.
Multe trupe se iau prea în serios.
Și noi ziceam: „Ce naiba?
Suntem muzicieni, dar ne și distrăm.”
Da. Hai să vezi oamenii!
Ce e rău în asta?
Să o facem puțin mai bine, Joe, și apoi o ascultăm?
E genul ăla de ritm…
Chiar în secțiunile mai aerate.
Se întâmplă.
Haideți! Unu, doi, trei, patru!
Ăsta e tempoul.
Cântați-o, dacă o știți.
Am demonstrat că merităm
și ni s-a dus vorba că facem un show bun.
Lăsați The Beatles.
Apare pe coperta revistei Time din această săptămână,
iar muzica noii sale trupe ia țara cu asalt
cu un sunet nou, pentru o generație nouă.
Știu că mulți cred: „Nu mai poți reveni,
după The Beatles”,
dar sunt și mulți cărora nu le pasă
că nu e The Beatles.
Și eu sunt unul dintre ei,
altfel n-aș fi îndrăznit să vin.
McCartney a revenit victorios în SUA,
cu o trupă care oferă cel mai popular eveniment al anului.
E o mare bucurie să ai o trupă și să cânți live.
Într-un fel, ești răsplătit.
Ai scris melodia ascuns undeva.
Ai repetat-o,
și, dacă le place,
e un sentiment deosebit.
Asta am vrut să facem
când am înființat Wings de la zero,
să ajungem la 100!
M-am gândit: „Da, asta e răsplata!”
Pe data viitoare!
Vă vorbesc de la un telefon din culisele
Madison Square Garden.
Regret să vă spun,
zvonul acestei săptămâni nu se adeverește.
Au fost doar Paul McCartney și Wings în seara asta
și a părut suficient.
De la Madison Square Garden, sunt Bob O'Brien.
Serios, îl cunosc!
E în regulă, e cu trupa!
Ei, n-a fost rău.
DOAR MEMBRII TRUPEI!
E incredibil cât e de frumos!
Am văzut pentru prima oară un membru Beatles și a fost…
Mi-am dorit asta de mic
și a fost minunat!
Chiar sunt uniți, spre deosebire de The Beatles.
Sunt Wings.
E incredibil.
Nu știu cât de mult schimbă faima și succesul
o persoană.
Cred că lumea din jur se schimbă,
dar persoana rămâne cam aceeași.
La Liverpool,
clubul care poartă numele Cavern
acum găzduiește trupe noi.
Iar tinerii punk care merg acolo nu-l venerează pe Paul
sau memoria celor patru fantastici.
Am primit o felicitare pentru John Lennon, de ziua lui.
- Anul ăsta? - Da, în octombrie.
Și ce ai făcut cu ea?
Am aruncat-o la gunoi.
Când ai 17, 18 ani,
e foarte greu să te identifici cu cei
care sunt mai în vârstă.
Când aveam 18 ani, credeam că la 25 se termină lumea.
Dar acum, că am trecut de 35,
nu mai gândesc așa.
Eram acasă la Paul, la micul-dejun,
și i-am spus: „E un cântec scoțian autentic?”
Și el a spus: „Nu, acum l-am inventat.”
Era nehotărât cu privire la cântec,
dar, în același timp, știindu-l pe Paul,
dacă cineva îl refuza, se ambiționa și mai tare.
Ne-am inspirat din jurul nostru
pentru versuri.
L-am înregistrat afară.
Nu poți obține sunetul acela altundeva.
Apoi m-am gândit că ne trebuie cimpoaie.
Cred că cimpoaiele erau de la sine înțelese.
Haide!
Am chemat formația locală de cimpoaie.
Paul le-a spus să cânte cum simt ei.
Voia să audă cum ar suna o formație de cimpoaie.
Am luat niște bere McEwan's și am trecut la treabă.
Îmi plac melodiile care nu au vârstă.
Te poartă cu ele, și nu te simți într-un anumit loc,
într-un anumit an.
El face muzică atemporală.
Pe când un album punk
pare demodat acum.
În seara aceea am spus: „Ar putea deveni un hit.
Cu siguranță ar putea deveni.”
„Mull of Kintyre” e deja cel mai bine vândut single
din istoria acestei țări.
A riscat pe plan muzical, nu-i așa? Mereu.
Mergea împotriva curentului și…
încerca.
Și, iată:
„Mull of Kintyre.”
Și îl ascultăm.
Anul ăsta
o luăm mai ușor.
Căci suntem însărcinați.
Și eu sunt, știi, și trebuie să o iau mai ușor.
JAMES, NĂSCUT ÎN 1997
Când privești în urmă,
tinzi să uiți momentele grele.
Lui Joe îi era dor de casă.
A spus
că vrea să se întoarcă în America.
Și ce poți spune?
Nici Jimmy n-a mai rezistat mult.
A murit la scurt timp.
De o supradoză.
Mereu a fost cam periculos.
Până la urmă
a fost prea periculos pentru binele lui.
Mereu am crezut că a fost cea mai bună componență.
Unii spun că nu,
dar eu m-am simțit bine cu ei.
De atunci, Wings a fost doar o versiune.
Nu trupa adevărată.
Avea același nume, dar nu și atmosfera.
Încerc să găsesc niște versuri.
Mereu te-ai străduit să se vadă
că Wings nu era doar un grup de backing.
Că era o trupă adevărată.
- Da, păi… - De ce?
Nu știu.
Cred că pentru că am fost acuzat că tratez oamenii ca pe acompaniament,
ceea ce nu am vrut niciodată să fac.
Când a înființat Wings, simțea nevoia să aibă o trupă
pentru că ieșise dintr-o trupă
și așa se simțea confortabil.
NOUL TOBOȘAR
Mă tot gândeam: „Știe să cânte la orice.
Nu are nevoie de nimeni.”
Când lucram la Back to the Egg…
PRODUCĂTOR
… nu simțeam că eu îl produc.
Nu știu cum merseseră lucrurile înainte la Wings.
Părea că nu ne potrivim.
Da!
Sau așa ceva.
Ultimul LP al lui Paul McCartney, Back to the Egg, a fost un eșec.
Trei milioane de discuri în depozit și nu sunt cumpărători.
Când am terminat școala, nu voiam lucrez,
și am intrat într-o trupă.
Dar se pare că și aici e mult de lucru.
Nimic nu durează o veșnicie.
Asta e natura bestiei.
Pentru că o trupă nu e același lucru
cu o familie.
Paul e genul popular.
Se simte bine cu oamenii, îi plac oamenii.
S-a descurcat bine în momentele dificile.
Linda era… Ei nu-i plăcea lumina reflectoarelor.
Unora nu ne place asta deloc.
Obișnuiam să fac fotografii și să mă plimb.
E complicat să te măriți cu un membru Beatles.
Obosea.
Când ai patru copii,
ideea de turneu
cred că era frustrantă.
Terminăm cu o săptămână înainte de Crăciun,
să mai facem ceva cumpărături.
Și apoi mai avem un concert pe 29 decembrie, la Londra.
Un concert caritabil de câteva zile cu multe trupe.
Bine, uite aici!
A apărut o micuță creatură.
Și tipul ăsta nu e John Lennon,
cum s-a sugerat.
29 DECEMBRIE, 1979
ULTIMUL CONCERT WINGS
A fost cea mai proastă seară din viața mea de artist.
Nu se auzeau notele grave ale basului.
Monitoarele erau foarte proaste.
Și eu eram leoarcă de transpirație.
Nu aveam ce să fac.
Știam că nu e bine.
Și am spus: „Ce să mai facem?
Încă zece turnee mondiale?”
Poate am făcut destule.
Să recunoaștem, făceam asta de la 18 ani.
Cred că îmi cam pierise entuziasmul.
Cea mai ciudată chestie a fost…
că aranjaserăm să mergem în Japonia.
Doi, trei, patru!
REPETIȚII PENTRU TURNEUL DIN JAPONIA IANUARIE, 1980
Altă ciudățenie era că nu repetaserăm suficient.
Pentru celelalte turnee am repetat mult.
De la început.
Și unu, doi, trei, patru!
Plănuisem să ajungem acolo,
să mai repetăm puțin și să sperăm.
Dar a fost un coșmar.
Visam că nu știu unde sunt.
„Ce melodie e asta?
Nu o știm.”
Nu știam că ești regizor, iubire!
Și mă gândeam:
„Dumnezeule, în ce m-am băgat?”
În copilărie, uneori mergeam cu trenul
și aveam bilet la clasa a II-a.
Și, dacă trenul era gol, mergeam la clasa I.
Și mereu eram prins.
Bună dimineața!
Parcă voiam să fiu prins.
Toată lumea mi-a spus:
„Orice ai face, nu lua iarbă cu tine în Japonia!
Pedeapsa e șapte ani de muncă silnică.”
Dar eram la New York și…
aveam niște iarbă.
TOKIO DOUĂ SĂPTĂMÂNI MAI TÂRZIU
Wings urma să susțină 11 concerte.
Se vânduseră peste 100.000 de bilete.
Țin minte că eram la aeroport și ni se făceau multe fotografii.
Erau mulți jurnaliști.
Treceam prin vamă și au ridicat o valiză
și au deschis-o.
Era ultima valiză…
CHITARIST
… și tipul de la vamă avea o expresie nedumerită.
Cred că avem probleme.
Știu că ne uitam unul la altul zicând:
„Cine va face asta?
Unul trebuie să stea cu copiii.”
Da.
Nu intrasem de nici 30 de secunde
și sună telefonul, era Denny.
A spus: „Pornește televizorul!”
Am zis: „Pe ce canal?” A răspuns: „Pe oricare.”
Japonia are reguli stricte împotriva drogurilor
și pedepsește dur consumul…
Oriunde te uitai erau postere ale turneului.
Până a doua zi au dispărut.
Dimineața, odihnit, spune el,
dar îngrijorat pentru copii,
McCartney a avut încă o ședință cu investigatorii antidrog.
Încă nu știu ce se întâmplă sau când va ieși.
Toată lumea știe în afară de mine.
Patru nopți închis la Tokio.
Încă e închis la Tokio, e a șasea zi.
E a șaptea noapte după gratii.
Și, pentru cântăreț și soția sa,
justiția japoneză pare să funcționeze foarte lent.
Sunt momente în viață când te gândești: „Ești un dobitoc.”
Și ăsta e unul dintre ele. Am fost un dobitoc.
Eram singur într-o celulă.
Eram ca Steve McQueen în Marea evadare.
În prima noapte n-am dormit.
În a treia, m-a durut capul îngrozitor.
Nu voiam să fiu acolo.
Mi-au spus că aș putea fi închis șapte ani.
Nu fuseserăm despărțiți deloc de când ne căsătoriserăm.
Și mi-o imaginam pe ea și copiii crescând la marginea Tokioului.
Evocam cele mai frumoase imagini posibile.
Că stau sub stejarul meu din grădină.
Era extazul suprem.
Nu prețuiești acele momente
decât când le pierzi.
Și atunci a fost un moment în care m-am gândit:
„Dacă ies vreodată de aici,
mai vreau să fac ceea ce fac?”
Paul McCartney, fostul membru Beatles, asaltat de fani
la ieșirea din închisoare, azi, la Tokio.
Procurorul japonez a spus că a suferit destul
și, în loc să-l judece,
l-a expulzat din țară.
A 122-a zi a lui Paul McCartney fără marijuana.
Sunt sigur că e…
E greu să dansezi fără droguri.
Am dreptate?
Scoți un nou album. Unul solo.
PE CONT PROPRIU
NOUL ALBUM MCCARTNEY II
Ce s-a întâmplat cu Wings?
Vă mai reuniți?
Cred că da.
Discutăm despre asta.
E greu de spus cum se simțea atunci,
dar Paul mixa chestii în studio
la câteva zile de la revenirea din Japonia.
Cu McCartney II se repetă istoria.
McCartney I a ieșit destul de repede
după decizia lui de a ieși din The Beatles.
Îmi imaginez că punea la îndoială totul atunci.
Pentru mine a fost o eliberare.
Nu trebuie să fii mereu acel Paul McCartney
la care ne așteptăm noi.
Se poate spune că nu mai ai ambiții concrete acum?
Nu te gândești că trebuie faci o muzică în întregime diferită?
- Poate ai vrea să compui… - Am.
Am, știi, mai am multe ambiții.
E ciudat că, la interviuri,
cineva întreabă: „Ce a mai rămas, Paul?”
Știi, „Ce a mai rămas?”
- Cred că… - Și cealaltă e:
„Paul, dacă, prin absurd…”
Asta e cealaltă întrebare.
E o glumă între noi.
Am o amintire din New York, eram mică
și eram toți în vizită la John și Yoko în clădirea Dakota.
Era plăcut.
Era ca o reuniune de familie.
A auzit „în continuare” la radio și s-a gândit:
„Acum trebuie să continui cu ceva.”
Dacă te uiți la colecția de LP-uri a tatălui meu,
discul McCartney era ascultat
și era destul de uzat.
Se vede că îl asculta, ca fan.
Nu m-a surprins, pentru că…
OCTOMBRIE, 1980
… te poate surprinde fratele tău, pe care-l știi de la 15 ani?
Una dintre marile binecuvântări ale vieții mele
e că ne-am împăcat.
E frumos
și trist în același timp.
Ne iubiserăm toată viața noastră.
Întrerupem programul pentru o știre specială la News 4.
Ați aflat vestea că acum câteva clipe
fostul Beatles John Lennon a fost ucis aici, la New York.
Avem mai multe detalii acum.
A fost împușcat mortal în fața casei
din Manhattan Upper West Side…
Îmi amintesc momentul.
A sunat telefonul.
Nu mai văzusem o reacție atât de puternică până atunci.
El a ieșit din bucătărie și s-a dus afară.
A fost ceva foarte dureros.
Cum ați reacționat la moartea lui John Lennon?
Adică la…
Am fost șocat. A fost o veste groaznică.
Când ați… Cum ați aflat?
Am primit un telefon.
Am observat…
privirea sa
și tonul vocii, chiar părea
că nu reușește să înțeleagă ce se întâmpla.
Părea aproape…
ca un robot,
ceea ce cred că unii au interpretat drept răceală,
dar mie nu mi s-a părut așa.
Pentru că am înțeles, chiar și atunci, cum e
când se întâmplă ceva groaznic.
Bine, acum.
Nasol, nu?
Bine. Mersi!
Bine, băieți.
Mulțumesc. La revedere!
Bine. Pa!
Când s-au despărțit, a trebuit să se maturizeze.
Dar, într-un fel, cred că moartea tatei
a însemnat adevărata lui maturizare.
Aveau o chimie incredibilă,
pe care nu cred că o vom mai vedea la altcineva.
SFÂRȘIT
Știu.
Dar timpul mai alină durerea.
Paul McCartney își întărește securitatea.
Trupa lui, Wings, nu mai merge în turneu.
Din acest motiv, unul dintre membri, Denny Laine, a ieșit din trupă.
Haide, Charlie, să cântăm!
Cum ne descurcăm…
Nu s-a terminat.
Doar că n-am mai fost în turnee
și n-am mai scos albume.
Dar eu, Paul și Linda suntem prieteni.
Cu Wings, mereu credeam că ratăm,
pentru că ne comparam mereu cu The Beatles.
Primul care l-a redescoperit a fost nepotul meu.
Mi-a spus: „Știi ce album îmi place?”
Credeam că va spune Sgt. Pepper.
Dar a spus: „Ram”.
Am spus: „Serios?”
Totul era pur și real.
A fost nevoie de tărie ca să alegi să-l faci așa.
Și cred că se transmite în muzică.
Cred că aceia au fost cei mai frumoși ani din viața noastră.
Pe măsură ce îmbătrânești, egoul tău e mai încrezător
și înțelegi că nu ai nevoie mereu de laudele oamenilor.
Și îți spui: „Nu-s atât de rea.”
Dar nu sunt răutăcioasă.
Începi să te dezvolți
întâi pe dinafară, apoi în interior.
Când eram în Scoția, începând o viață nouă,
se punea problema maturizării.
Și ce țel bun e acesta: maturizarea.
Mă îndoiam că e posibil să fac ceva după The Beatles,
dar acum, privind înapoi,
cred că ne-am împlinit un vis care părea imposibil.
În asta a constat farmecul.
Subtitrarea: Mirela Puzderie
Redactor Cristian Brînză