Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
HOTELUL DIN LIVADA DE MANGO
- Toate bune? - Dai ăsta la curățat?
- Sigur. - Mersi.
Bun-venit! Mulțumim că ne vizitați.
Ești minunat. Mersi.
Ia să vedem!
L-ai găsit! Ești un geniu. Mulțumesc.
Fără floarea-soarelui. Și împarte-le între mese.
- Bucătăria e gata. - Mersi.
- Da! - Mulțumesc.
E o problemă cu un aspersor. Vine cineva să vadă.
- Când? - În cinci minute.
- Au pus copertinele. - Așa.
- Arată super. - Așa e, nu?
Arată minunat.
- Aia e strâmbă? - Cea mare?
- Da. - Nici vorbă.
Totul e perfect. Inaugurarea va merge șnur.
- Hopa, șefa e aici. - Da.
- Spălați aici înainte să vină VIP-urile. - S-a făcut!
Încerc să mă las de fumat.
- Ia loc. - Nu, că trebuie să apară toți.
Mai pierd o oră făcându-și selfie-uri.
- Stai jos. - Bine.
Am ceva de discutat cu tine. Ascultă!
Până acum, am cumpărat dărăpănături, le-am renovat,
ne-am pus sigla pe ele și am deschis un hotel. Ce mândrie!
Dar întotdeauna ți-ai dorit să construiești ceva de la zero.
Weltzer a acceptat în sfârșit, și eu am găsit un loc minunat.
Este în...
Málaga.
- Málaga? - Da.
E o fostă fermă de mango a unui danez. E falit.
Dar pare foarte atașat de locul ăla.
De cinci ani, vecinii au încercat să i-o cumpere, fără succes.
Aici intervii tu. Vreau să te duci acolo și să-l convingi să o vândă.
- Nu poate altcineva? - Vreau să te duci tu.
De când ești ai visat asta.
Vreau un loc în consiliu. Deci...
- Când? - Acum.
- Cum adică, „acum”? - În clipa asta.
Nu pot. Mă duc în vacanță cu Agnes.
- Ia-o și pe ea. - Am promis că mergem la Bornholm.
Vorbești serios? Păi, e doar Bornholm.
Dar ei îi place în Bornholm. I-am promis.
Atunci...
- Mă duc după vacanță. - Trebuie să fie acum.
Nu mi-am luat concediu de trei ani. Dacă anulez din nou...
Vreau în consiliul de administrație. Alegerile sunt în două săptămâni.
Iar Bornholm nu pleacă nicăieri. Din păcate.
Deci te duci acolo și faci ce știi tu cel mai bine. Da?
Așa. Te duci acolo, creezi un concept grozav
și construiești cel mai minunat hotel al grupului Weltzer.
E visul tău, Lærke.
Ce vreme de rahat!
Bună!
- Frumos! Mersi. - Mulțumesc.
- Ești de groază! - E foarte supărată?
Chestia e că nu poți schimba planurile așa.
- Se bucura că petreceți timp împreună. - Asta facem.
Drăguț, dar nu e chiar asta, nu?
Tu o să muncești. Cum vei ascunde asta?
O cunoști pe Joan. Nu știu ce să fac.
Da.
Vivi ce mai face?
- Trebuie să-ți spun ceva despre Vivi. - Da? A murit?
A murit, iar acum mă vrei înapoi.
Suntem însărcinați. E însărcinată. Noi suntem.
Voi fi din nou tătic. Împreună cu Vivi.
Da, e greu, dar în același timp...
Ce să faci, când ea e mai tânără, știi?
Adică, nu în sensul ăsta. Nu chiar...
- Gata, te rog. - Sigur.
- Vine sau nu? - Da. Trebuie să știi că ea...
N-au primit-o la școala de arhitectură.
- Răspunsul nu venea în august? - Atunci încep cursurile.
- Au răspuns acum două zile. - Fir-ar! Trebuia să mă fi sunat.
- Ea să te fi sunat? - La naiba!
Eu trebuia s-o fi sunat. La naiba, așa e.
- Tu lucrai. - Sunt o idioată.
Un pic. Lasă! Când ajungeți acolo, fă-i o surpriză plăcută.
Fiindcă ești idioată și muncești mult, așa că vrei s-o răsfeți și...
E important. Fii atentă! Orice ar fi, n-o lăsa să conducă!
- Bună, scumpo! - Bună, draga mea.
Așa. Călătorie frumoasă!
O să fim bine.
- Salutări lui Vivi! - Bine.
Are o ușă. Pa! Drum bun!
Te iubesc.
Bună, scumpo!
„Bună, mamă!” Bună, scumpo.
- La aeroport, te rog. - Sigur.
Tata mi-a spus că te-au respins. Îmi pare rău.
- Mai încerci la anul. - Nu vreau să vorbesc despre asta.
Credeam că urma să afli în august, de-aia n-am sunat.
O să te porți așa toată vacanța?
Nu e o vacanță! Nu sunt proastă!
- Scuze! - Dar...
Am o întrebare. El e băiețelul meu, Elton.
Vrea să vadă avionul decolând, dar avem locuri pe culoar.
Ați rezervat loc la fereastră?
Nu. Nu am rezervat, ne-au fost alocate la întâmplare.
Ce păcat!
Da. Deci...
Speram să putem face schimb de locuri?
- Nu, mulțumesc. Ne place aici. - Bine.
Elton are trei ani și merge la tăticul lui, în Spania.
Zboară pentru prima oară și îi e teamă.
Dar noi am rezervat locurile, deci nu. Am plătit pentru ele.
- Nu-mi pasă. - Nu, stai acolo!
Am spus nu. Astea-s locurile noastre.
Nu fi supărat!
Nu le strică să fie refuzați uneori.
- Nu mă lovi! - Luați locul meu.
- Sigur? - Da.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Ce amabil! - Așa, toți copiii sunt mulțumiți.
- Exact. Mulțumesc. - Cu plăcere.
Mulțumim nenea!
Ce persoană enervantă!
Ești incredibilă, futu-i!
Eu? Ea e cea enervantă. Trebuia să-și rezerve locuri.
Nu să ceară... Nu e vina mea că...
- Trebuia să rezerve... - Dacă mai faci o dată...
Trebuia să rezerve locuri.
Dă iPadul mai tare!
Mâncăm ceva când ajungem?
Și poate un pahar de vin?
Unde stăm?
Stăm într-o finca. Asta e... Da.
- Știu ce e o finca. - Așa.
Proprietarul e danez, iar Joan ne-a aranjat să stăm acolo.
- E combinată cu el? - Sigur fac frichifrichi.
- Ce? - Nu spune „frichifrichi”!
Așa se spune.
Chiar fac frichifrichi...
mult prin părțile astea. Fac frichifrichi la greu, știi?
Nu e vina mea. Nu e decizia mea.
Dar le place să facă frichifrichi. Mai ales pe aici.
Nu-ți place cuvântul?
- Frichi tu, frichi eu - Termină!
Frichifrichi, noi mereu... Ce scârbos!
Ce facem?
Vreau doar să verific ceva.
Așa. Acolo.
Ce naiba e asta?
Deci asta e...
Așa. Bun.
- Trebuie să verific ceva. Vii cu mine? - Nu.
Bine. Mă întorc imediat.
Doamne, ce arșiță!
- Bună! - Bună!
Ce faci aici?
Ce fac aici?
Asta e casa mea.
- E casa ta? - Da.
Așa deci.
- Știam că e o fostă fermă de mango. - Plantație.
Am înțeles.
E casa noastră, iar livada e bine-mersi.
- Așa. - Da.
Cu ce te pot ajuta?
- E foarte cald. Nu? - Ba da.
Nu mi-ar strica o băutură rece.
Sigur. Ia loc pe canapea. Vin imediat.
Bine.
Când îți vine rândul.
Da, acolo.
Bine. Mulțumesc.
Bun.
Poftim!
- Bun. - Ce?
N-am mai văzut atâtea chestii cu mango.
E o plantație de mango.
- E mangonadă. - Nu, se zice mangonade.
Mangonade.
Ca limonada. Dar cu mango, în loc de lămâi.
O mangonade?
- Vrei una? - Da.
- Trebuie să o gust. Mersi. - Bine.
„Mangonade”?
Isuse! Mangonade.
Wi Fi aveți?
Sigur. Avem 6G aici.
Deci nu. Nicio problemă.
Bună! Pot să te ajut?
Știi cumva dacă e semnal aici?
Semnalul e groaznic în zonă.
Avem telefon la magazin, dacă e important.
Dacă e un pic important, îl poți folosi pe al meu.
Ce e „un pic important”?
Dacă cineva ți-a scris vreo porcărie
și trebuie să răspunzi până nu e prea târziu.
Știi. Nu e pe viață și pe moarte, dar nu e frumos.
- Bine. - Eu sunt Paula.
Agnes.
Ce faci aici?
Nu prea știu, ca să fiu sinceră. Mama e pe aici, pe undeva.
- Da. - Bine...
Dacă vrei să mai omori timpul,
pornisem spre sud să verific fructele de mango. Vii?
- Sigur. - Haide!
De unde ești?
- Din Danemarca. - Alex e din Danemarca. Urcă în mașină.
- Cine e Alex? - A fost însurat cu sora mea, deci...
Frumos!
Mersi.
Da.
Ciudat, că e mult prea dulce și vâscos, iar paharul este...
E un dezastru, dar totuși merge.
- Merge. Sunt impresionată. - Bine.
- Ce? - N-am mai pomenit un compliment...
- Era un compliment? - Da.
Unul care e totodată așa...
nepoliticos.
Complimentul e ceva frumos oricum, nu?
- Da? - Eu așa cred.
Ești sașie.
Poftim?
- Ce? - Ochii tăi... Ești sașie.
Ba nu sunt. Și apropo, ești nepoliticos.
Da, dar e șarmant. E un compliment.
Bine. Haios. Foarte haios.
Weltzer te-au trimis, nu?
Da.
Ai bătut atâta drum degeaba.
Am spus clar că nu vând.
Du-te acasă și mai vinde niște vile pe malul mării.
- Nu sunt agent imobiliar. - Așa arăți. Scuze!
Bine.
- Ești nepoliticos. Nu-mi place aici. - Asta e. Șapte.
- Șapte? - Euro.
- Pentru mangonade. - Sigur. Imediat.
Primim numai numerar.
Cu așa serviciu, e ciudat că n-ai mai mulți clienți.
- Am mulți clienți, dar n-am rest. - Serios?
Da. Găsește ceva în magazinul de mango.
- Nu. - Suc de mango?
- Nu, mi-a ajuns. - Mango uscat?
- Nu. - Marmeladă de mango?
- Știi ceva? - Oțet de mango?
Nu merge. Mangonade a ta. Și numele e groaznic.
- Bere de mango? - Nu, mersi.
- Mango murat? - Nu, mersi.
E foarte bun!
Futu-i!
Agnes!
Doamne!
Bună! Fiică-mea nu era în mașină și nu dau de ea. N-am semnal.
- Fiica ta? - Da.
- Fata din avion? - Da.
- E în toată firea. - Știu, dar...
- S-o fi dus la plimbare. - Unde să se ducă?
La naiba!
Paula?
- Ești acolo? - Ce?
Aici Paula!
- Ai luat o fată cu tine? - Da.
Trebuie să spui „terminat” când nu mai vorbești. Terminat.
Adu-o înapoi până nu mă omoară maică-sa.
- Nicio problemă, șefu'! În cinci minute. - Bine. Mersi.
- A dat o tură cu Paula. - Cine naiba e Paula?
Paula e din familie. Nicio grijă. Se întorc acum.
Cafea de fițe pentru oaspeți de fițe?
N-am mai folosit mașina de mult.
Mersi.
N-o lua personal. Doar că nu vrem mai multe hoteluri mari și urâte aici.
Din fericire, noi nu facem hoteluri urâte. Avem gusturi excelente.
Chiar că stați groaznic cu semnalul aici.
Da. Și nici apă nu avem între 23:00 și 7:00, în fiecare zi.
Nu-i bine pentru pomi.
Da. Dar e bine pentru prietenii tăi,
care au hoteluri lângă apă și au apă nonstop.
Pentru piscinele lor.
Am înțeles.
- Și jacuzzi. - Vine fiică-mea. O aud.
- Și fântâni. - Mersi pentru cafea.
- Unde naiba te-ai dus? - Am dat o tură doar.
Ai dat o tură. Trebuia să-mi fi spus.
E amuzant?
- Că faci pe mămica? - Amuzant.
- Ce faci? - Ce se întâmplă?
Au venit să cumpere locul.
Hombre, n-ai pic de încredere în oameni.
Ăsta e adevărul.
Trebuie să-mi fac griji pentru tine tot timpul?
Depinde numai de tine.
Faci asta pentru Bornholm?
Mă pedepsești pentru asta?
- Atunci, lasă-mă la aeroport și gata. - Ești imatură.
Las-o baltă!
Stai acolo!
Fir-ar!
La naiba!
Agnes. Uite, aici e cheia de la finca.
- Unde e? - Pe ușă scrie „Casa Dona”.
- E la capătul străzii. - Sunt trepte.
Și în Bornholm sunt multe trepte.
Și muntele Himmelbjerg, și altele.
Incredibil de multe trepte.
Vrei să comandăm pizza?
Nu mi-e foame.
Ce? Haide! N-am mâncat toată ziua.
- Nu mi-e foame. - Atunci, ce zici de burgeri?
Mă duc la culcare.
Cartofi prăjiți?
Sau poate niște paste?
Mă duc la culcare! Noapte bună!
MERSI PENTRU VIN. AM VĂZUT PROPRIETATEA. POȚI VORBI?
TRIMIS LUI: JOAN
HAI SĂ VORBIM MÂINE... JOAN
ZBOR PLĂCUT? NE-AU DAT CINCI STELE PENTRU BEEF WELLINGTON. KRISTIAN
Agnes?
AM IEȘIT ÎN ORAȘ, NE VEDEM.
PS BALCOANELE DE LA HOTEL TREBUIE SĂ FIE ÎN ZIGZAG PENTRU VARIETATE ȘI RITM!
Bună! Credeam că te-ai lăsat de fumat.
Da, sigur. Ia zi, cum ți s-a părut locul?
- Ferma e funcțională. - Ce vrei să spui?
E o fermă de mango, sau plantație, cum îi spune el.
O desființăm. Are apă și curent, nu? Internetul cum e?
Practic, e inexistent, dar astea sunt detalii.
Ele se rezolvă. Problema e proprietarul. E enervant și refuză să vândă.
Concentrează-te pe obiectiv. Cunoaște-l și convinge-l.
Asta faci tu.
Da, dar o să dureze mai mult decât vrei. E foarte...
- Mă ajuți sau nu? Avem un plan. - Da, sigur.
Ședința consiliului e în 12 zile. Găsești tu o soluție.
- Bine. - Joan, gata?
- Te las. Sună dacă ai nevoie. - Rezolv eu.
- Cred în tine. Pa, scumpo! - Pa!
Ne-am înțeles. Vin după el săptămâna viitoare.
- Sigur. Pe curând! - Pe curând!
Serios?
Bună, frumoaso! Ce e?
Serios?
- Ne trebuie bani. - Dar și fructele de mango.
Da, dar am vorbit cu Hernando și...
Putem folosi câteva din mașinile lui la recoltare.
Ce?
Nu știu. Eu...
parcă înot contra curentului întruna.
Tu nu te saturi niciodată...
să tot înoți întruna...
și tot degeaba?
Ia spune!
Unde te duci?
Dau o tură cu fata din Danemarca.
- Hombre... - „Hombre”. Ce?
Nu putem avea încredere în ele, da?
- În tine nu putem. - În mine?
- Da! - În mine?
Super cămașa!
Mersi, scumpo.
Să vă distrați!
Sașie.
Futu-i! Isuse!
- Bună! - Bună!
Cine erau ei?
Carlos și Dimitri. Au hotelul de acolo, de sus.
Frumoasă cămașa. Ce voiau?
- Ce voiau? - Da.
Ce vrei și tu. De cinci ani încearcă să mă convingă să le vând.
- Îmi faci un tur? - Să-ți fac un tur?
- Avem de recoltat. - Ce ai făcut la Copenhaga?
- Ți-am spus. - Zău așa!
Nu zbori patru ore să refuzi o ofertă.
De ce te-ai dus?
Bine.
Am cerut băncii prelungirea termenului la credit.
- Au acceptat? - Nu.
Cât datorați?
Avem de strâns recolta.
Nu te înțeleg.
Am spus clar, da? Proprietatea nu e de vânzare.
Ce o să te faci?
- Găsesc eu ceva. - N-o să găsești.
Asta nu e o mină de aur, cum crezi. E o fermă amărâtă de mango.
- Plantație. - Plantație. În fine.
Datorezi 4,9 milioane.
Nu ai economii, și nici active. Care e planul?
Planul e ca eu să lucrez, iar tu să te duci acasă.
Bine?
Mersi pentru vizită.
Eu o iau pe aici la vale. Sper să nu cad pe panta abruptă.
Un tur scurt.
Haide!
Frumos, nu?
Da. Locul ăsta...
e magic, cu priveliștea și briza constantă dinspre nord-vest.
- Și miroase a... - Miroase a mangonade.
Am ajuns.
Așa. Da.
Mersi.
Inima plantației.
Râul curge pe lângă casă, apoi spre câmpuri.
Toate bune?
- Când sunt gata? - Acum.
Înfloresc primăvara, prin aprilie, și sunt coapte acum.
- Bună dimineața! - Bună dimineața!
Un arbore produce mango după șase până la zece ani.
- Bună! - Ce mai faci?
Toate bune?
Asta ai visat dintotdeauna?
Da. De la cinci ani am visat să am o plantație de mango în Frigiliana.
Serios?
Nu-i adevărat.
Ce făceai înainte?
Am fost avocat.
- Avocat? - Da.
Și de ce te-ai lăsat?
Din iubire?
Nu-i rău.
Deci, din iubire, apoi voi doi ați deschis ferma de mango.
- Plantația. - Așa.
Nu, plantația...
era a familiei ei.
- Am de lucru. - Da.
- Te descurci singură înapoi? - Serios?
Stânga, dreapta, stânga și urmezi poteca.
Cu ATV-ul?
Nu! Dar e o plimbare frumoasă.
Am atâtea să-ți arăt! O să-ți placă. E frumos aici.
Aș vrea să văd o plajă. Îmi doresc să intru în apă când e așa de cald.
În Frigiliana nu există plajă.
Bine.
E foarte frumos.
Știu. Așa e.
De ce te interesează atât de mult clădirile?
Dintotdeauna mi-am dorit să mă fac arhitectă.
E grozav.
Tocmai am încercat să mă înscriu, dar m-au respins.
- Poți încerca din nou la anul. - Doamne, ce frumos!
Îți place?
Da! Mult de tot!
Știu exact unde mergem de aici.
Hai! Pe drum îl luăm și pe amicul meu.
Tot aici ești?
Ia loc.
Și dacă ele pot coexista?
- Ce să coexiste? - Fer...
- Plantația. - Și hotelul Weltzer.
Doar... Bine.
Dacă păstrăm terenul, cultura și arborii. Turiștilor de la hotel le-ar plăcea.
Hotelul ar regenera zona și ar aduce noi locuri de muncă.
Angajații tăi și-ar păstra posturile, tu, casa, Weltzer vor fi mulțumiți.
Vor pompa bani...
- Știi că nu e semnal de mobil, nu? - Am remarcat. Doar că...
- Nici curent, jumătate de zi. - Da.
- Nici apă noaptea. - Rezolvăm. Ascultă...
Rezolvăm problemele de infrastructură și toată lumea câștigă.
Nu? Activitate, locuri de muncă.
Ce zici? Nu vorbesc aiureli, nu?
- Arriba, abajo, al centro ¡y pa' dentro! - Arriba, abajo, al centro ¡y pa' dentro!
E așa de bun. Se pricepe.
- Îți place? - Da.
PLANTAȚIA DE MANGO JANNAT ALEX
PROPRIETARII, MORȚI ÎNTR-UN INCENDIU
FERMĂ LOCALĂ DE MANGO, DISTRUSĂ DE INCENDIU - PROPRIETARII AU MURIT
UN DANEZ A SALVAT FATA DIN FLĂCĂRI. EI AU FOST SINGURII SUPRAVIEȚUITORI.
- Înainte să explodezi, să știi... - Vrei și tu?
E bun, nu?
Da.
Cum ți-a fost ziua?
Foarte frumoasă, de fapt.
- Serios? - Da.
Paula mi-a prezentat un amic de-al ei. Am fost la un parc acvatic.
- Nu cum fac copiii mici. - Sigur, nu ca ei.
De fapt, am fost ca niște copii.
- Sună minunat, scumpo. - Chiar a fost.
- Dar tu? - M-am dus la plantație din nou.
Mă dor picioarele.
- De ce te-ai dus iar? - Să rezolv noul hotel pentru Weltzer.
- Știu. Am văzut schițele. - Mersi pentru comentarii.
Cu plăcere.
Dar m-aș mira să-i convingi să plece.
Da.
- Am fost invitate la o petrecere acolo. - Nu.
E o petrecere cu mango, nu?
Da, cred că da.
O petrecere cu mango, futu-i.
Îmi pare rău, n-am știut că te-au respins.
- Dă-i naibii! Nu contează. - Nu.
- Nu contează. - Ba contează.
Doar că am avut multe pe cap în ultimul timp.
Așa deci.
- Ce? - Nimic.
Nu, spune-mi. Ce e?
„Multe în ultimul timp?”
În ultimii 18 ani sau cât?
Tu ți-i amintești pe bunicii tăi?
Pe părinții lui tata? Da.
La ei mă refeream. Nu la părinții mei.
Știi ce am primit la nouă ani?
Un colant pe care scria că s-au dus la München.
Apoi am stat la vecini o săptămână, până s-au întors ei.
Dar asta nu e o scuză. Ce încerc să spun este că eu...
Tatălui tău îi plac astea.
Și e foarte bun la așa ceva. E bun...
la Crăciun, la pachete pentru școală și teme de casă. Iar părinții lui...
Când te luam de la el, simțeam că te rup de lângă adevărata ta familie
și te aduceam într-un apartament amărât, unde plângeai după el.
- Deci, e vina mea? - Nu.
Spun că ai avut totul la tatăl tău. La mine...
nu era mai nimic.
Mama mea era acolo.
Da.
- Scuze! E urât să... - Nu-ți cere scuze!
- Am fost răutăcioasă. - Nu, te înțeleg.
Te înțeleg.
E weekendul. Nu ieși cu noii tăi prieteni?
Nu, cred că ei... Au obosit și s-au dus acasă.
- Atunci, poți bea vin cu mama ta. - Da.
- Paulita, ajută-mă! - Îndată.
- Astea sunt de la capătul sudic? - Da.
- Crezi că le putem folosi la petrecere? - Nu știu.
Le-ai invitat pe daneze?
Da. Pe Agnes.
- Ce? - O placi.
- Ce? - Pe mama ei.
Hombre, nu!
- Hombre, da. - Nu.
- Da. Am văzut că ți-ai pus cămașă nouă. - Aveam o întâlnire și...
- Nu trebuie să mă justific. - Sigur.
- Alex? - Da?
Nu m-ar deranja.
Și sunt sigură că nici pe sora mea n-ar deranja-o.
De fapt, cred că s-ar bucura.
Dar dacă se poate și una, și alta? Și plantația, și hotelul Weltzer?
Păstrăm terenul, arborii și cultura.
Turiștilor le-ar plăcea, hotelul ar regenera zona
și le-ar da de lucru localnicilor,
iar noi am câștiga încredere în timp ce ne extindem.
În fine, sună-mă să-mi spui ce crezi! Pa!
La ce te uiți?
- Ce e? - Ce?
De ce nu pleci de la Joan?
Câștigi bani și te dai peste cap pentru ei.
- Dacă ai investi o parte din energie... - Vrei să fii arhitectă?
Sau consultantă financiară?
Sunt fata lui tata, nu?
- Da... - Vorbește cu el. Te-ar ajuta.
- Cu ce? - Să lucrezi pe cont propriu.
Nu vreau pe cont propriu. Sunt în ascensiune.
Termină! N-ai iubit, n-ai prieteni, nu petreci timp cu familia.
- Ce mai vrei? - Am o mulțime de prieteni.
Ultimul iubit?
- Când l-am avut? - Da, când?
- Nu discut asta cu tine. - Spune-mi!
Când a fost?
- Când cu tata? - Da. Tata.
Da. Îți sună telefonul.
Păcat.
Nu vreau să fiu rea. Spun doar...
Mi-e udă mâna. Nu pot.
Am prieteni.
Hola, Paula!
Da! Vin. Cred că și mama vine.
- Ba nu vin. - Da, vine.
- Vrei să conduci? - Serios?
Da.
Nu știu de ce nu mă lasă tata. I-am lovit mașina de două ori.
- Și mi-a interzis pe viață. - O scot eu de aici.
- Știu să dau înapoi. - O fac eu.
- Termină! - Foarte bine.
- Ia mâna! - Minunat.
- Stai pe banda ta. - Asta fac.
Da, dar stai și mai bine.
- Dar sunt în... - Așa. Acum e bine.
Sunt sașie?
- Ce? - Sunt sașie?
Uită-te la mine!
Ce faci?
Învață să conduci!
- Conduci tu? - E în regulă. Privirea înainte!
- Asta fac. - Ochii la drum!
Dacă reușești să conduci aici, poți să conduci oriunde.
- Bună! - Bună!
- Mă bucur că ai venit! - Și eu!
- Ce mai faci? Bine? - Da, bine.
- Bună! - Bună!
Ce mai faci?
- Bună! - Vii?
- Nu, eu mă duc acasă, dar... - Te rog!
Trebuie să răspund. Salutări! Și distracție plăcută!
- Vino! - Bună, Joan.
E minunat acolo sus.
Semnalul e prost. Stai să intru.
Ce spuneai?
Am ascultat mesajul tău. Ce se întâmplă?
Fă ce ți s-a spus!
Uită de comunitatea locală și de plantația de mango!
Se apropie ședința consiliului, nu putem da greș.
Tu trebuia să îl convingi să semneze...
Încearcă să fii mai flexibilă. Am putea încerca...
Încheie tranzacția, să putem demola ferma de mango.
- Alo? - Te las. Pa!
- Bună! - Bună!
Cred că e... Da, un buton. Este...
Vii și tu?
Da, bine. Vin îndată.
Doamne, ce arșiță!
Puțină atenție!
Am mâncat atât mango cu toții, că o să ne fie rău!
- Ce petrecere, nu? - Da!
Paula, te iubesc, frumoaso!
Așa.
Vreau să vă spun două vorbe despre un bun prieten de-al meu.
Un prieten care are grijă de noi toți.
Juan e pus pe treabă.
- Trebuie să îți spun ceva. - Da?
- Dacă ai o clipă... - Sigur.
Alex?
- Alex! - Alex!
Trebuie să mă duc să mă fac de râs acum.
- Sigur. - Alex!
- Vorbim după. - Bine.
- Ia o bere. - Sigur.
Alex!
Hai, Alex!
- Alex! - Alex!
Mă bucur că sunteți cu toții aici. Și sunt sigur...
Ría, Manuel și Mari
s-ar simți grozav aici.
Mari s-ar distra auzind spaniola mea stricată.
O să continui în engleză.
An de an, sărbătorim strădaniile voastre, recolta
și această comunitate deosebită.
Oamenii caută întruna ceva.
Ceva mai mare, mai strălucitor.
Și eu am făcut-o odinioară.
Am căutat fericirea unde nu trebuia.
Tu?
Fericirea e familia.
Cu toții primim una,
dar oamenii cu care alegem să ne împărțim timpul,
oamenii cu care alegem să ne petrecem viața zi de zi,
oamenii care aleg să-și schimbe drumul în viață
ca să fie cu noi...
ei sunt familia.
Comunitatea aceasta e familia mea.
Știu că de acest loc depinde supraviețuirea comunității.
Și voi face tot ce pot pentru a continua. Vă promit.
Bine, haideți să sărbătorim! Cum se spune? „Celebramos!”
- Celebramos! - Celebramos!
O bere, te rog.
Mulțumesc.
O bere, te rog.
- Noroc! - Noroc!
- Ce voiai... - Ce...
- Tu prima. - Mi-a plăcut discursul tău.
Mersi.
N-a fost pe bune.
Ce voiai să spui?
Nimic. Nu era important.
Chiar nu vorbești spaniolă? N-ai învățat?
Cred că spaniola mea de adineauri
n-a fost rea deloc.
Cred că vorbesc binișor.
- Hola! - Hola, bonita! Trebuie să...
Da, sigur.
Nu mă crezi.
- Ba te cred! Îți iei zborul. - Da!
Pilot de intervenții!
Alo? Ce e?
Vin acum.
- Bună! - Bună! Ce a pățit?
- N-are nimic. Fetele... - Da?
- Au băut cam mult. - Pot să văd, draga mea?
- E în regulă. - Te simți bine?
- Ai ceva pe față. - Haide, sus cu tine!
- O ții? - Haide! Sus! La culcare!
- Nu pot... - Nu, sus! Draga mea!
- Bine. - Ține-o!
- Așa. Unde merge? - La etaj.
- Bine. - Atenție la cap. E ușa de acolo.
Bine.
- Acolo. - O ții?
Da. Așa, scumpo.
Descălțarea. Așa.
Mulțumesc.
Un pahar de vin?
Da, te rog.
- Erau pe avion? - Da. Dar...
Erau pe avion?
Da, erau pe avion.
Pe unul adevărat?
- Da. Unul mic. - Nu!
- Ba da. - Un avion mic?
Și nu erau... Nu urmau să-și ia zborul.
- Sigur a fost ideea Paulei. - Nu.
- Te asigur... - Sigur fiica mea...
- Nu. - Sigur!
Auzi? Paula crede că e un secret, dar vrea să se facă pilot.
Deci Paula a fost.
Bine.
- M-aș mira. - Mi-a spus despre proiectul ei.
- Proiect? - Da. Cel din cererea respinsă.
Ea ți-a spus despre el?
Da. Probabil că aș fi înțeles mai multe dacă n-ar fi băut atâta rom...
- Sunt sigură. - Dar e foarte deșteaptă.
Normal să fii mândră.
Mie nu mi-a spus despre el.
Despre proiect. Nu știu nimic despre el, dar...
nici n-am întrebat.
- Și tu? - Ce-i cu mine?
- Tu ce vrei? - Eu?
Care e visul tău măreț? E o întrebare grea.
Nu m-am gândit la asta de la...
De la incendiu?
Îmi amintesc că...
am simțit
de parcă mi-a fost luat totul atunci.
Tot ce avusesem, tot ce iubisem,
tot în ce crezusem
mi-a fost luat într-o clipită.
Dar apoi, m-am uitat la Paula.
O scumpete de fetiță care...
Ea pierduse totul.
Deci cred că pur și simplu...
Am reconstruit ferma și am avut grijă de ea.
Timpul a trecut...
și iată-ne aici!
Măcar îți place mango?
Nu. E prea dulce.
- Prea dulce. - Mult prea dulce.
Lærke?
JOAN ZEUTHEN APEL RATAT
CUM MERGE PLANUL? L-AI CONVINS SĂ SEMNEZE?
Cred că-mi iau liber azi.
Am putea merge la piață, cum ai sugerat?
Dacă vrei?
Ai un SMS.
Asta ai urmărit de la început?
N-am știut cum să îți spun.
Înțeleg de ce îi vine greu lui Agnes să vorbească cu tine.
Spune-i că e binevenită oricând la noi acasă.
Drum bun!
Mamă?
- Bună, draga mea! - Te simți bine?
Fiecare facem prostii când ne place cineva.
- Recunoaște că îl placi. - Nu...
- Spune-o. Trebuie. - Termină!
Tu trebuie să ai controlul tot timpul.
Aici nu e vorba dacă îl plac sau nu.
Dar despre ce e vorba?
Nu sunt făcută pentru relații.
Sunt genul care trebuie evitat.
Nu fac oamenii fericiți.
Am văzut-o.
Pare foarte fericit.
Da.
Iar dacă e cineva care rezolvă probleme, tu ești aceea.
Și știi asta.
Și, orice ar fi...
mi-ai oferit cea mai bună vacanță din viața mea.
Și categoric m-ai făcut fericită.
Hola!
Îmi dai voie?
Nu, las-o baltă!
Nu. E locul meu, ți-ai lăsat poșeta pe el.
Mulțumesc.
- Mersi mult. - Pentru puțin.
- Bună! - Bună!
- Nu aveai un copil? - Ce?
Era un copil cu tine.
Da. E cu tatăl lui, în Spania.
E și spaniol, și danez.
- Interesant. - Da. Să știi că se poate.
- Ce ai? - Nimic.
Nu te cred. Vrei s-o lași mai moale? Ai lucrat nonstop toată dimineața.
Vorbești cu mine?
Alex, trebuie să iei o pauză.
Fir-ar să fie!
Alex!
Știi, când ai întrebat...
dacă nu m-am săturat...
- Cansado, știi? Să mă tot bat? - Da.
Și?
La cine te gândeai?
La tine, clar. Uită-te la tine, pari îmbătrânit.
Bine.
Îmi amintesc când trăia Mari.
Vorbeai întruna despre zburat.
Școala de piloți.
Da.
Dar... sunt fericită aici, așa că...
Știi?
Dar tu?
Da, sigur.
Eu plec...
- Mă duc să mănânc. - Bine.
- Bine? - Bine.
Bună, frumoaso!
- Ce faci? - Consiliul le-a trimis.
- Cred că am reușit. - Dar n-a semnat.
Am primit contractul azi.
Nu știu cum ai reușit. E minunat. A semnat.
Așteptăm ultimele acte, apoi pleci la Málaga.
Perfectăm totul în două săptămâni, apoi te duci acolo,
demolezi, construiești, decorezi, pregătești personalul și deschizi.
Așa.
Trebuie să plec.
Dar...
Bine.
AM ÎNCERCAT SĂ SUN. AM LĂSAT MESAJ.
SUNĂ-MĂ. AI ÎNȚELES GREȘIT...
VREAU SĂ-ȚI EXPLIC. A FOST O SEARĂ MINUNATĂ. SCUZE.
- Bună! - Bună!
Bună!
Am citit cererile. Sunt perfecte.
Totul e ca la carte. Nu putem contesta nimic.
- Se poate? - Sigur.
Unde rămăsesem?
Am vorbit la bancă. Amicul tău datorează 4,9 milioane.
Dacă nu face rost de bani, n-are șanse să păstreze ferma.
Da. Am spus-o. Asta era tot.
- Mersi că ai încercat. - Cu plăcere. E bun.
Ea cum e?
- Cred că-i e dor de tine. - Nu...
Probabil îi e dor de Málaga.
Și de Málaga. Dar și de tine.
Întotdeauna ai respirația greoaie?
Ce?
- Respiri greu. - Ce?
- Termină! E enervant. - Nu pot să nu respir.
- Respir normal. - Șuieri.
Bine. Ascultă. Avem o petrecere...
să dezvăluim...
sexul.
Ce ai spus?
- Noi... - Ce?
...dezvăluim sexul.
Un fel de petrecere.
Dezvăluiți sexul? O petrecere? Pe bune?
- Vivi vrea asta. - Chiar așa?
- Da. Vrei să vii? - Nu.
- Pentru Agnes? - Nu.
Pentru mine și Agnes, fie și foarte pe scurt?
Mulțumesc.
Îmi dau seama. Mersi. Îmi dai sticla?
Pentru Vivi, știi? I-ar prinde bine și ei un pahar.
Ia-o și gata.
Mersi.
Are o perioadă de grație de 14 zile, dacă e nevoie.
Bine? Pe curând!
- Mersi pentru ajutor. - Vino la petrecere!
VREI SĂ VINDEM ȘI CASA TA? CERE O EVALUARE GRATUITĂ!
...doi, unu!
A fost perfect. Încă o fetiță.
Minunat!
Vă rog, poftiți!
Spionezi?
Nu. Eu...
- Ăsta e proiectul tău? - Da. El e.
- În ce constă? - Nu trebuie să întrebi.
Dar chiar vreau să știu.
- Cunoști conceputul de „case mici”? - Da.
Fiecare are casa lui.
Dar cheltuielile majore sunt în comun, cum ar fi...
panourile fotovoltaice, încălzirea geotermală sau energia eoliană.
Un sistem comun de alimentare cu apă și încălzire.
Casele sunt din material biogen.
Preferabil regenerativ.
Pereții sunt din lut compactat
și izolați cu alge, iar acoperișul e din șindrilă
obținută după prelucrarea lemnului, ca să fie dinamic și ecologic și...
Ce?
E o idee minunată.
A ta.
Mersi. Spune-le și celor de la arhitectură.
- Dă-i naibii! - Da. Dă-i naibii.
Ai vorbit cu Paula?
- Da. Ne-am mai scris. - Da?
- Tu ai vorbit cu Alex? - Nu.
Cred că nu are semnal bun.
Sună-l!
- E tort. - Bine. Vin imediat.
Agnes!
Vino sus, te rog.
Ce e?
Fă-ți bagajele.
Tu ești idioată?
Da, poate.
- Construim fără tine. - Nu veți construi hotelul ăla.
Poate altundeva, dar...
nu pe plantația aia.
Ce poți face tu?
- Avem un contract. L-a semnat. - Are 14 zile perioadă de grație.
Bine.
- Bine. Deci vrei să îl oprești? - Nu trebuie să înțelegi.
Îți sunt recunoscătoare pentru tot.
Îmi pare rău, dar așa trebuie să fie.
Trebuie să fac asta.
Ești concediată.
Da.
Futu-i!
Cum îți merge?
Bine. Ție?
Doamne!
Ai venit!
Cât mă bucur să te văd!
- Ce faci aici? - Putem să vorbim?
- Nu avem nimic de discutat. - Cinci minute și te las în pace.
Trebuie să strâng recolta. Nu avem nimic de discutat. Bine?
Bine.
Crezi că sunt în regulă?
Da.
Se descurcă ei.
Bine.
- Ăsta e copt? - Da.
- Am terminat? - Da.
- Acum putem vorbi? - Trebuie să mutăm lăzile.
Ajută-mă. Mersi.
Haide!
- Doar stăm aici. Ascultă-mă! - Lucrez.
Nu e insulină, ci mango. Vrei să mă asculți?
- Ce... - E difi...
Atunci, spune!
Mi-e greu să-mi cer scuze când strig la tine.
Dar îmi pare rău.
Îmi pare rău că n-am procedat altfel. A ieșit prost.
A ieșit perfect.
Ai obținut ce ai vrut.
Ai cumpărat locul. Vei avea hotelul. E perfect.
De ce ai venit?
Pentru tine.
Am venit aici pentru tine.
Nu trebuie să vinzi către Weltzer.
- Ce? - Am vândut apartamentul.
Și am împrumutat niște bani.
Destul de mulți, de fapt.
Foarte mulți.
Ți-ai vândut apartamentul?
Da.
Ai datorii uriașe.
Da.
Nu ai active?
Nu.
Ce plan ai?
DUPĂ 12 LUNI
Hombre!
Sunt mândru de tine!
Am reușit!
- Prima zi la școala de piloți. - Ura!
Bravo, fată!
- Frumoaso! - Bună!
- Bună, fată! - Bună, fată!
- A fost bine? - Foarte bine.
Arată bine, nu?
Tu arăți bine.
Ești mândru?
Da. Foarte.
- Plângi? - Ce?
- Plângi? - Eu să plâng? Nici vorbă!
Ești atât de mândru, încât plângi?
- Un pic de tot? - Nu.
Ia să văd.
- Ochi umezi... - Sudoare.
- Sudoarea... - Eu transpir.
Uită-te la tine! Ce ai realizat! Sunt așa de mândră!
Am reușit amândouă! Doamne!
- Vreau să-ți spun ceva. - Da?
Fără mangonade în meniu. Nu pricepe nimeni.
O să priceapă după ce le explicăm. Limonadă, mangonade.
- Dar... - Și adăugăm avocade.
- Ce? - Avocade.
De la avocado. Limonadă, mangonade, avocade.
O idee grozavă, nu?
Asta nu se va întâmpla niciodată.
Subtitrarea: Nicu Teodorescu