Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
MASAKA-DISTRIKTET, UGANDA
Klare? Vent litt. La oss prøve en gang til.
Er vi sammen?
Si til dere selv at dette klarer dere!
Si: "Jeg kan!"
Kom igjen! Sistemann er et råttent egg!
Vis dem.
Kom igjen!
Gi jernet!
Musikk får deg til å glemme alt stress og problemer.
Masaka Kids
har klart å inspirere og endre landsbyen sin
gjennom musikk.
Men når du får høre historiene deres,
innser du at dette er barn som verden ikke hadde noe håp for.
- Vi er Afrikas stjerner! - Det er vi!
MASAKA KIDS - RYTMER INNENFRA
MASAKA KIDS AFRICANA GIR ET HJEM TIL UGANDISKE BARN SOM ER FORELDRELØSE,
BOR PÅ GATA ELLER HAR FAMILIER SOM IKKE KAN TA SEG AV DEM.
Vi skal danse!
- Vi danser denne. - Vi begynner nå!
En, to, tre!
Og så danser vi!
Vi startet Masaka Kids Africana
for å forandre livet til barna i gettoen og på gata.
De som er i en situasjon der de trenger vår hjelp.
Vi kaller oss ambassadører for barna i gettoen og på gata.
Vi gjør dette ved dans.
Vi gjør dette ved sang.
Vi gjør dette ved musikk.
Jeg er i humør!
Dansehumør!
Jeg er i humør!
Begynn å danse, som du danser! Kom, jeg har det gøy!
Jeg er i humør!
Hei, la oss danse!
Hei! La oss danse!
La oss ha det gøy!
Hei! La oss danse!
Det som gir oss glede er å se barnas liv endre seg.
Masaka-regionen har den høyeste andelen av HIV-smittede i Uganda.
Det er anslått at halvparten av barn under 15 år
har mistet én eller begge foreldrene sine.
Mange barn dør på gata.
Mange barn blir misbrukt. Barn vi ikke ser eller engang kjenner.
Jeg har vært på gata før.
Jeg vet hva som er der.
Moren min døde da jeg var ung.
Arret jeg har i ansiktet,
på siden av hodet mitt,
kommer fra stemoren min.
Jeg bestemte meg for å dra, framfor å dø hjemme.
Livet på gata var ikke lett.
På dagtid samlet vi inn skrap som vi solgte for å kjøpe mat.
Alle som samlet inn skrap i Katwe
ble ansett som tyver og fikk juling.
Situasjonen begynte å virkelig plage meg.
Men når jeg tenkte på å avslutte livet…
…besøkte jeg moren min som spurte hvorfor jeg ville ta livet av meg.
Men jeg hadde en sang som jeg sang for meg selv.
"Jeg er i nød Jeg føler bølgene, jeg lider
Min mor har forlatt meg"
Sangen styrket hjertet mitt, og jeg følte at dette ville gå over.
Jeg solgte klær en stund.
Med pengene jeg tjente på det, åpnet jeg en barbersalong.
Jeg var urolig for noen barn jeg pleide å se i landsbyen.
Den lidenskapen tvang meg
til å gjøre noe for å hjelpe barn i vanskelige situasjoner.
- Vi vil ha én person hit. - Lag en linje her borte.
En, to, tre, inn!
Jeg og Suuna møttes i 2011.
Kom hit. Kom.
Ok, her.
Datteren min elsker meg mer enn Madinah.
Dette irriterer Madinah.
Da vi møttes, pleide vi å henge sammen
på de gøyale stedene. Jeg pleide å elske musikk.
Det var to ting jeg elsket. Å være DJ,
og ta vare på barn.
Han var glad i barn som jeg, og det gjorde at vi kom godt overens.
Det var mens jeg fortsatt var kul.
Jeg var så kul og livlig, men jeg var helt blakk.
Suuna var fra gata, og foreldrene mine ville ikke at jeg skulle være med ham.
De mente at: "En person fra gata er uoppdragen.
De er ikke gode mennesker."
Jeg sa imot foreldrene mine og sa at han er den jeg elsker.
Hun begynte å ta seg av barna,
fordi hun elsker det vi gjør, og hun elsker barna.
Jeg skaper et kjærlig miljø blant dem.
Det er det som gjør dem til familie.
Etter en stund hadde organisasjonen begynt å vokse.
Så jeg satte meg ned og tenkte: "Jeg har barn,
men hva kan jeg gjøre for å forsørge dem?"
Jeg var på computeren min.
Jeg så programmet America's Got Talent.
Jeg sa at vi kan gjøre det samme.
På den tiden var sangeren Eddy Kenzo stor. Han var veldig populær i Uganda.
Vi lagde en video til sangen "Zigido" av Kenzo.
Den gikk viralt uten at vi visste om det.
Den begynte å gå på Masaka nettsider, og fikk oppmerksomhet.
Og vi begynte å få en forbindelse med Kenzo.
Kenzo skulle ha en stor konsert i Masaka.
Vi opptrådte med ham.
Er dere der?
Vil dere ha mer?
Kenzo, alle sammen!
Alle sammen!
Barna fra Nyendo er smarte.
Kjenner dere denne?
Dere skjønner…
Det var en stor seier for oss.
Hvor enn vi gikk i landsbyen, sa alle: "Der er Kenzo-barna."
E, F, G, H, I, J, K, L, M, N, O, P, Q…
Det begynte å endre livene til barna, som var ansett som pøbler fra gata.
De begynte å respektere oss igjen.
Vær stille nå.
Vi begynner med venstre bein.
Det skal være foran, og så det høyre bak.
Og så hendene her.
Og så, pang.
Jeg tror jeg var rundt åtte eller ni
da jeg kom hit, og ble med i Masaka Kids Africana.
En, to, tre, kjør.
Ok? Kom igjen.
Foreldrene mine…
Hendene oppe.
…døde på grunn av HIV.
Bra. Så?
Opp.
Da jeg bodde på gata,
kunne jeg se barn med foreldrene sine
som lo og lekte, og jeg tenkte: "Jeg fikk ikke den muligheten."
- En, to, tre. Så? - En, to, bang.
- Og bang. Så? - Bang.
- Bang.
Og bang.
- Lyd. - Bang.
La oss få på lyden.
Disse barna er som mine brødre og søstre.
Å lære dem dansemoves gjør meg glad,
og jeg sa: "Jeg har i det minste hjulpet noen,
eller jeg har gjort noen glad."
Den grooven som kommer ut av kroppen når du danser
får deg til å glemme all smerten du har.
HEI FRA ARGENTINA VI BURDE HA FLERE SLIKE BARN
DE FÅR DET TIL Å SE LETT UT DE FÅR FREM SMILET
JEG KAN IKKE SLUTTE Å SMILE JEG BARE ELSKER DISSE BARNA
Rashida, hva slags mann vil du ha?
Hvor vil du finne din? På en klubb som meg, eller…
Jeg vil ha en som er min venn.
Hva slags mann vil du ha, Nabirah?
Jeg? Jeg vet ikke.
Jeg vil studere og få en jobb, så når jeg gifter meg, har jeg mine egne greier.
Jeg overlevde den tøffe situasjonen jenter vanligvis opplever i landsbyen,
fordi jeg endte opp her.
De fleste som smittes av AIDS i Uganda er barn.
Menn finner dem på gata eller i sårbare situasjoner,
og lokker dem med litt penger i bytte mot sex.
En jente sitter igjen gravid, kanskje uten å engang forstå hvordan.
I samme prosess ender de opp med å bli smittet.
Jeg har noen jenter som har blitt eldre.
Som mor må jeg forberede dem,
så de forstår hvordan de kan være trygge som unge damer.
Jeg får veiledning og rådgivning som hjelper meg i livet.
Andre jenter som ikke har foreldre, eller foreldre som ikke bryr seg om dem,
de har ikke den muligheten.
Kan du lage lyden av en hane?
Jeg ble tilbudt jobb på en skole.
Jeg underviste i dans.
- Klar? - Ja.
Jeg begynte derfor å få litt penger.
Jeg fikk ikke sjansen til å gå på skole. Jeg ville sikre at barna kunne gå.
Jeg søkte om stipend eller støtte,
så jeg ville slik sørge for at barna fikk studere.
Vi ses, mamma.
- Ha det, pappa! - Ha det!
Løp! Mohamad, løp!
Fort, Mohamad!
VISNINGER
GOD MORGEN, DERE VAKRE BARN
SÅ NYDELIG GUD VELSIGNE DERE
MUSIKKEN ENDRET LIVET DERES
DISSE BARNA ER SÅ SØTE HERLIGE DANSERE
Jeg vil aldri se meg tilbake!
Plukk opp skoene Dra opp sokkene og gå!
La oss gå på skolen! Så vi aldri vil gi oss!
I starten, da de tok meg til skolen,
kunne jeg ikke tro det.
Jeg tenkte: "Nei, dette er ikke meg."
For jeg kunne sitte med barn
som har rike foreldre.
Og jeg kunne ikke engang tenke på…
Jeg studerer det samme som de lærer.
- 90 grader. - 90 grader. Veldig bra.
Antall nummerskilt.
Siste nummerskilt pluss…
minus første nummerskilt…
Antall enheter.
Antall enheter er lik siste enhet minus første enhet.
Jeg fant ham hos bestemoren sin, men han hadde sluttet å gå på skolen.
Bestemoren hans sa at hun hadde ikke mat til barna.
Ian var i landsbyen
og stjal folks sukkerrør og jackfrukter.
Folk ville skrike
at den gamle damens sønn stjeler sukkerrør og jackfrukt.
Jeg gjorde som jeg ville fra jeg våknet.
Men en dag hørte jeg høy musikk og fulgte lyden dit den kom fra.
Vi har et program som heter "dansesamfunnet".
Fordi vi innså at musikken
kunne bli nøkkelen til alt som ikke fungerte.
Vi setter opp en høyttaler og danser med folk.
Musikk kan dra ethvert barn nærmere deg.
Vi prøver å samle de foreldreløse barna,
eller de som trenger hjelp.
Jeg har regnet ut syv.
Ja.
- Er det syv? - Ja.
De har bedt deg utvide.
- Slik? - Ja.
Da jeg kom med ham, sa de at jeg ville få en utfordring.
De sa at jeg ikke burde ta ham inn, fordi han ikke er grei med andre barn.
Verden hadde gitt ham opp.
De trenger bare å veiledes.
God morgen, klasse.
God morgen, lærer Nabirah.
Sitt ned.
Takk, lærer Nabirah.
I dag skal vi lære om koronaviruset.
Koronaviruset er for tiden en sykdom som dreper i høyt tempo,
spesielt gjennom blodforbindelser.
Klapp for henne.
Under covid,
var folk flest i sorg,
og de hadde vondt på grunn av sine kjære.
Vondt på grunn av jobbene sine.
De hadde vondt på grunn av sykdommen som hadde tatt over hele verden.
Vi så på oss selv som
folk som kan få andre til å glemme sorgen.
Vi har funnet noe som kan ta bort tristheten i folket vårt.
Vi ga dem den kjærligheten vi hadde.
Det vi hadde å gi folket,
det var dans.
Dette er en gruppe barn i Uganda, og de gjør sin versjon
av en ny internett-danseutfordring,
til Drakes nye sang "Toosie Slide."
Se på den søtnosen.
Drake selv var så rørt av barnas opptreden
at han la den ut på Instagram og hans millioner av følgere.
Kommentarene folk la igjen var noe à la:
"Denne guttungen er utrolig."
"Disse barna rører ved hjertet mitt."
VISNINGER
Derfra, må jeg ærlig innrømme, endret livene våre seg.
9,4 MILLIONER FØLGERE
Barnedansegruppen Masaka Kids Africana
skal representere og vifte med det ugandiske flagget,
etter å ha blitt nominert i Nickelodeon Kids' Choice Awards.
De fortalte at vi skulle ta et fly.
Vi spurte oss selv: "Er det mulig?"
Masaka Kids dro utenlands,
og der fikk vi et nytt liv som vi aldri hadde opplevd før.
Helt fra Uganda, velkommen til Sabah Al Khair Ya Arab.
Vi er svært glade for å ha dere her.
Første gang jeg tok et fly,
føltes det som om sjelen gikk ut av kroppen.
Da det lettet,
tenkte jeg: "Nei! Sjelen min drar!"
Masaka Kids Africana som er her i Barcelona…
Barcelona.
Det er én av en million.
Da jeg var på scenen i Tyrkia,
føltes det så bra at all fansen var spente på meg.
I det øyeblikket kunne jeg ikke tro at det var meg, Nabirah, der.
Det er vanskelig å tro
at barna som får se verden med å fly,
og opptre på riksdekkende TV,
er de samme barna som levde på gata for noen år siden.
Vi er så stolte fordi landet vi står på
tilhører nå Masaka Kids Africana.
Dette er spisestua vår.
Dette er kjøkkenet.
Dette er guttenes soverom. Det er der guttene sover.
Det var gjennom donasjoner fra venner.
Venner vi aldri har sett eller vet noe om.
Da kjører vi!
Vi pleide å sove på en liten madrass,
men nå har alle barna sin egen seng.
Det var her vi pleide å bo.
Dette var ett av rommene hvor barna pleide å sove.
Her hadde vi kunsten vår, den var i trehytta her oppe.
Og her var kjøkkenet vårt.
Og her, dette var dansescenen vår.
Det var her vi pleide å danse.
Hvor barna kunne le og danse.
Jeg tror
fortsatt på Suuna, det han lærte meg,
at alt du drømmer om, kan en dag skje.
Da jeg kom hit, kunne vi bare få ett måltid om dagen.
Men alt har forandret seg.
Der vi er nå, hadde vi aldri forventet å være.
Vi begynte med bare 15 personer.
I dag er vi en familie på 38 personer.
Dette såret jeg prøver å bandasjere er et veldig stort sår.
Det er større enn meg.
God morgen.
Tragedien har rammet oss. Et av barna våre har mistet sin mor.
Hva er navnet ditt?
Suuna Hassan.
Kaller de deg far eller onkel?
De kaller meg Papa.
Det er en tragedie.
Selv om en forelder ikke gjør noe eller ikke har noe,
er de fortsatt en forelder.
La ham være sterk!
Gi ham styrke.
Vær sterk.
Et av barna våre mistet moren sin. Vi må være der for ham.
Da min mor døde, mislyktes jeg i å begrave henne.
Innen jeg ankom, hadde de allerede begravd henne
Jeg hadde ingen å henvende meg til.
Vi må sørge for at barna våre
har en families kjærlighet som kan få dem gjennom sorgen.
Gruppen vokser stadig, for jeg avviser aldri et barn.
Hver gang barn får høre at Suuna hjelper barn fra gata,
forteller de det til vennene sine.
Så jeg måtte øke antallet jeg hadde.
Heldigvis støttet min kone meg, for hun syntes også at det var greit.
Har dere sovet godt?
Bra.
Har du noen problemer?
Det eneste nå er min såre hals.
Du får nok influensa. Du må drikke mye varmt vann.
- Jeg har også influensa. - Å?
- Skal jeg hoste og vise deg? - Ja.
Noe annet jeg ville spørre deg om,
hvor lenge sa du at du bodde på gata?
I fire år.
Fire år!
Når du blir bedre, vil du bli her eller dra?
Her bor vi på heltid. Du så barna om natten, ikke sant?
Ja.
Jeg ser for meg å bli her en stund.
Alle de barna var som deg da de kom.
De ble vant til stedet.
Tristheten jeg ser i barna når vi nettopp har fått dem hit…
Jeg blir alles forelder.
Jeg prøver så godt jeg kan å vise dem, for noen av dem kommer uten kjærlighet.
Som oftest er det vanskelig å tro at jeg kom fra gata.
Hvis jeg ikke hadde møtt Papa Suuna,
tror jeg ikke at jeg ville ha gått på universitetet.
Nå kan jeg oppnå de målene jeg har. Jeg kan oppnå drømmene mine.
Jeg studerer hardt, for jeg vil bli en god advokat.
Noen ganger går vi inn i landsbyene,
og vi finner barn som sover på små madrasser.
Disse tingene gjør meg trist.
Jeg vil bli lærer når jeg blir stor.
Det jeg virkelig vil, er å bygge en skole
hvor jeg ville tatt inn barn som ikke går på skolen.
Latt dem være der for å studere og gi dem mat.
Når jeg blir stor og er ferdig med å studere,
vil jeg hjelpe andre,
for jeg har sett mange hjelpe andre,
og jeg ble også hjulpet.
Nå har Masaka Kids sine egne mål, som jeg tror den kan oppnå.
Jeg håper at Masaka Kids Africana vil skape leger.
Den vil skape store artister.
Jeg tror jeg har presidenter. Jeg tror jeg har ministre.
For hvis du ser på Masaka Kids, har alle barna sin egen drøm.
Og hvis jeg prøver å se inn i drømmene deres,
ser jeg at jeg er på en god sti.
Jeg må bare lyse opp deres sti.
DET ANSLÅS AT INNEN 2030 KAN KUTT I NØDHJELP TIL SØRLIGE AFRIKA
FØRE TIL DØDSFALLENE TIL 500 000 BARN
OG 2,8 MILLIONER TIL FORELDRELØSE AV HIV/AIDS.
SIDEN STARTEN HAR MASAKA KIDS AFRICANA HJULPET UGANDISKE BARN
SOM BLE FORELDRELØSE GRUNNET KRIG, HUNGERSNØD OG SYKDOM,
OG VIER SEG FORTSATT TIL DET OPPDRAGET.
Tekst: Geir Amundsen