Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
MATT RIFE: ROZBALENO – VÁNOČNÍ POKEC S PUBLIKEM
Nazdar lidi!
Rád vás vidím. Díky, že jste přišli!
Děkuju.
Veselé Vánoce! Díky, že jste tady.
Děkuju moc. No teda.
Vypadáte skvěle!
Děkuju, děkuju vám.
Tohle je fakt boží. Díky, že jste dorazili na náš vánoční speciál.
Přišlo mi správný věnovat celou show nejlepšímu svátku v roce
a prostě jsem ji musel natočit tady,
v hlavním městě Vánoc…
Tempe, Arizona.
A proč ne, viďte? Stejně nemáte nic na práci.
Jak vůbec víme, že Vánoce začaly v Arizoně?
Nedává to smysl, celej rok je tu stejně.
Jak se dá věšet vánoční osvětlení, když jsou venku třicítky a praží slunce?
Celý město vypadá jako letní rezort.
Já to mám úplně jinak, vyrůstal jsem v Ohiu,
takže přímo zbožňuju bílý Vánoce.
Černý Vánoce budou taky super, určitě jsou fajn, ale nikdy mě nepozvali.
Vánoce jsou pecka a černý svátky jsou hned po nich,
o tom žádná.
Juneteenth, ten je novější. Děkuju.
Pátek.
Černej pátek.
Viďte?
Popeleční středa.
Ale stejně…
Černý svátky nemaj Santu, a proto prostě nejsou jednička.
Miluju Santa Clause, pro děti je Santa vším.
Až najednou není.
Vzpomínáte, když jste zjistili, že Santa neexistuje? Síla, co?
Vzalo vám to kus dětství, zabilo to kousek vašeho já.
A každej to má jinak, to zjištění, že Santa není.
Někoho to poznamená víc.
Většina kluků to zjistí okolo deseti, jedenácti let.
Zhruba v době, kdy se naučí masturbovat.
Zajímavá náhoda.
Začnete si psát o trochu jiný dárky.
Ponožky. Naděl mi ponožek, co hrdlo ráčí, rozhodně je využiju.
A pak zjistíte, že Santu dělaj rodiče: „Tihle dva mi zařizujou Vánoce?“
Začnete si víc všímat, jak je na tom rodina finančně.
Proč máma smrdí doma, neměli by vydělávat oba?
Zhasněte světlo! Stojí to peníze, nikdo tu není.
Nakonec je to o penězích.
V Santu se dá věřit jenom do chvíle, kdy je na to dost peněz.
Malýmu děcku stačí levná blbost. Nějaký to autíčko, nějaká akční figurka.
Levný šunty, co vás nezrujnujou.
Pod stromečkem pak zíráte a ptáte se: „Kde se vzalo tolik hraček?“
A rodiče řeknou: „Asi kouzlo.“
Třeba 80 dolarů, žádná tragédie.
Ale pak je vám deset, jedenáct…
Napíšete si o Xbox a oni: „A sakra, musíme mu to říct.“
Čemu je snazší uvěřit?
Že Santu stopli na hranicích, že kvůli clu je Xbox moc drahej?
Nebo že je vymyšlenej a že rodiče se budou rozvádět?
Není všechno kouzlo, co se třpytí.
Já fakt věřím, že na Santu se dá věřit, dokud na to máte dost peněz.
Kardashianovi na něj asi věří doteď.
Proč ne? Maj tolik peněz, určitě si to můžou dovolit.
O co, že se k nim dodneška spouští komínem chlap převlečenej za…
ženu.
Vsadím se, že jo.
Nedivil bych se…
Hustý.
Potlesk pro TransClause? To o lecčem vypovídá, Arizono.
Kolikrát byl u Kardashianů černej Santa?
U nás nebyl nikdy, ale určitě je to prča.
Umíte si představit Lamara Odoma jako Santa Clause?
Jo, trochu starší reference,
jestli nevíte, kdo je Lamar Odom, je to obří černej basketbalista,
co se mu Khloe Kardashian hodně…
podobala.
Jo, dopřála si…
trochu toho vánočního kouzla, malinko.
Jakmile to se Santou prokouknete,
je to na vaší rodině a přátelích, aby udrželi vánočního ducha.
A k tomu jsou podle mě tradice, ty zvyky, co spolu o svátcích děláte.
Já jako kluk netušil, o co přicházím, my měli úplně normální Vánoce.
Nebylo to nic extravagantního, ale nebyly to špatný Vánoce.
Člověk si ráno rozbalil dárky, hrál si s nima až do večeře a hotovo.
Super Vánoce, byl jsem za ně rád.
Ale jak jsem zjišťoval, co dělaj mí kámoši,
přišlo mi, že o hodně přicházím.
A proto bych si dneska rád povídal o vašich vánočních tradicích,
páč taky stárnu, je mi třicet, chci se oženit, mít děti,
a rád bych jim předal fajn tradice, aby je zase oni předali svým dětem.
Takže se chci zeptat, jestli máte nějaký vánoční tradice,
co bych mohl předat svým dětem, abych měl jednou lepší rodinu než vy.
Tam vzadu?
- Hrajeme bílého slona pro dospělé. - Bílého slona pro dospělé.
Dáváme si třeba dárky jako…
Někdo jednou dostal mýdlo na pinďoura.
Mejdlo na ptáka?
Ve tvaru ptáka?
Ne, je ve tvaru kolečka, aby si ho s ním člověk umyl.
- Kolečko? - Ano.
- To je kravina. - Že jo?
Kupte mejdlo ve tvaru ptáka, aby se s ním muselo mydlit takhle…
A bílej slon je ta hra, kde…
daj všichni dárek do placu, a pak si je můžou navzájem krást?
- Jo. - Že jo? Jasně.
Je taky černej slon?
Ne? Že by byly dárky rovnou kradený?
Hej, ten je můj! Už ne.
Taková blbost.
Hovadina.
- Babička dostala mýdlo na penis. - Babička má mýdlo na penis?
Lepší námět na koledu než „Přejeli mě sáněma“.
Tak jo.
Skvělá tradice. Máte další?
- Šavondo. - Tady pán se slušně přihlásil.
- Co vaše tradice? - Děláme si to jako rodina.
Děláme si to jako rodina. Jakože…
Na…
Tak jo, na tři.
Raz!
Dva… Děda ještě není, čekejte!
Vydržte. Ještě vydržte!
- Jakože se na svátky scházíte. - Ano.
Bacha, jak to říkáte.
Tak jo.
Trefujou se do stromku.
Miřte na žárovičky.
Jasně, rodina se prostě sejde na Vánoce.
- Jo, a pak se pohádáme… - Pak se pohádáte?
- Kdo rozpoutal největší hádku? - No…
- Kdo asi? - Můj děda.
Váš děda? Jak to mám vědět?
Co ho naštvalo?
- Zkolaboval. - Zkolaboval?
- Odvezla ho sanitka. - Odvezla ho sanitka?
Čekáte moc dlouho!
Držel jsem to, až mi to prasklo.
Rodinná slezina, klasika. Co tu máme dál?
Ten gay s tetováním na ruce.
Každý Štědrý večer jsem dětem četl knihu o Vánocích,
ale měnil jsem v knize slova.
Četl jste knihu o Vánocích, ale měnil jste v ní slova.
- Odkud jste? - Z Anglie.
Anglie, super. Originální Vánoce.
Prohazování slov v knížce? Dejte mi příklad. Co třeba měníte?
„Byla noc před Vánoci, v domě ticho, nebylo slyšet bachářka.“
Ani bachářka. Protože dům je vězení.
Proč ne.
Britská tradice se mi líbí, dává pořadu novej rozměr.
V Anglii vystupuju často, hrozně mě to tam baví.
Super publikum, i když jste trochu ujetý.
Ale super tradice. Nevím jestli to víte, ale když se uděláte do Angličanky,
říkaj mu „pastýřský koláč“.
Jo. Je to…
lahůdka, ale ne pro každýho.
Trochu rozblemcaný.
No nic.
Nějaká další tradice?
- Dáma v červeným? - Naše rodina dělá vánoční kvízy.
- Vánoční otázky. - Vánoční otázky?
Kdo zabil Ježíše?
A Kanye…
„Já bych věděl. Nechci to říkat… Židi.“
Zní to super. Hraje celá rodina?
Je to sranda. A za každou otázku je lístek do loterie v různé hodnotě.
Každá otázka je výherní? Takže nehrajete na body.
Jo, za dolar, za pět, za pětadvacet, za padesát a nejvíc je za sto dolarů.
Hustě.
Dejte mi příklad otázky za sto dolarů.
Takhle z hlavy nevím.
Jak vás tak poslouchám, moc se mi to nelíbí.
Nevím, jestli to vzadu slyšíte, ale buďte rádi. Je to dost…
Chtěl jsem příklad otázky za sto dolarů a ona: „Já vlastně ani nevím.“
Zprvu jste tak nejistě nezněla, docela mě to zaskočilo.
- Byla to záludná otázka. - Přihlásila jste se.
Můžu za to?
Jdeme dál.
Ne, bylo to dobrý, moje děti stopro dostanou kvízy.
Další rodinná tradice?
- Tady slečna. - Děláme tamales.
Děláte tamales. Fakt?
Hezký. Co jste za národnost?
- Hispánská. - Která?
Já nevím, neznám svýho tátu.
Neznáš svýho tátu? To snad ne.
Hispánka řízlá černoškou? To je boží.
Ne, to byl vtip. Dělám si srandu.
Dělám si srandu.
- Fakt neznáš tátu? - Jo, znám.
Aha. A děláš ze mě zbytečně rasistu.
- Jsem z Mexika. - Z Mexika.
Mexičani to maj v Arizoně na Vánoce dobrý.
Imigračka je nechává u ledu.
Pohoda.
Takže tamales, ty mám fakt rád. Do třinácti jsem je jedl i se šlupkou.
Věděl jsem prd,
jsem běloch a chodil jsem si hrát k mexickýmu kámošovi domů.
„Tamales jsou dobrý, ale nejdou prokousnout.“
A on: „Musíš to sloupnout, vole.“
A já: „Aha! Proto.“
Snažíme se to za každou cenu udržet, protože nová generace už to nechce dělat.
Že je to moc práce, bolí je z toho prsty…
Tak moment.
Mexičani si stěžujou na tvrdou práci? Kam to ten svět proboha spěje?
Tahle generace jde do kytek.
Protože si vzaly bělochy.
- Vzaly si bělochy? - Jo, jsme promíchaný.
- Moje děti maj zelený oči. - Zelený? Vzala sis bělocha.
- Jo. - Přispíváš k problému.
A kde je manžel teď?
- Už žádnýho nemám. - Už žádnýho nemáš? Ježišmarja.
- Byl běloch, rodina ho nebrala. - Běloch. Rodina ho nebrala.
Dobrý vědět, že rasismus funguje i obráceně.
Určitě by se ti líbil Kyle, jeden z kameramanů, někde tu bude.
Kyle miluje hispánky. Je sice běloch, ale fakt je žere.
Tak po představení.
Je to fakt fešák. Ošukal tolik hispánek, že jeho péro vypadá jako pytlík Cheetos.
Fakt je zbožňuje.
- Pak ho chci poznat. - Řeknu mu to.
Ale ať to není jenom o sexu, jo?
Je to ten pravej, chci aby se zamiloval do hispánky.
Ani tě nevylíže, když si tam nedáš trochu chilli.
Je to ten pravej. Zkusím to.
Kyle.
Hele, tamhle je!
Tak jo, je to na tobě, kámo.
- Vánoční zázrak. Děkuju. - Vánoční zázrak. V pohodě.
Tak třeba paní s modrou mašlí.
- Na Chanuku máme chanukové pyžamo. - Chanuka v chanukovým pyžamu.
Je pruhovaný?
Křesťani.
Nechápou to.
Asi jsem vám tu tradici právě zkazil.
Ale holt je potřeba brát v potaz i dějiny.
- Odkdy to děláte? Od dětství? - Ne, začala jsem s tím kvůli dětem.
Jo vy jste začala.
Boží, že někdo vymyslí novou tradici, taky bych to rád někdy udělal.
- Kolik máte dětí? - Zhruba pět.
Zhruba?
Jak to myslíte?
- Jedno umřelo. - Jedno… Ty vole.
Není mi trapně. Podala to s humorem a velikým úsměvem.
Super, že někdo umí vzít smutnou událost a brát ji s humorem.
Díky, že jste přišla takhle skvěle naladěná, vážím si toho.
Takže pyžama, skvělá tradice. Co dál?
- Kwanzaa. - Kwanzaa? Hustě!
Neznám žádnýho… Kwanzistu.
Nebo jak se to vlastně říká.
Slyším to poprvé. Můžete mi to popsat?
Kwanzu vymyslel černoch, co si řekl: „Srát na Vánoce, chce to něco vlastního.“
Černoch, co si řekl: „Srát na Vánoce, chce to něco vlastního.“
- Jakože… - Ne, to je v pohodě.
Je to taková všehochuť, z Chanuky tam dali kinaru, takovej svícen.
Ale žádnej Santa Claus.
- Ne. - Má Kwanzaa nějakou postavu?
- Ne. - Cože?
- Nemá. - Ale měla by.
Černocha s plnovousem. Oblek ze South Pole.
Znáte tu značku oblečení?
Tyjo, voháknout se v roce 2007 do South Pole a Phat Farms, jste kingové.
A jak ten svátek teda probíhá?
Na každej den připadá nějaký slovo s určitým významem.
Jeden den je třeba Jednota, další den Komunita, pak Rodina…
Všechny si je nepamatuju.
Nastrojí se stoleček,
na kterým jsou věci znázorňující strasti černýho lidu, kukuřice, sklizeň…
To by mě asi nebavilo. Jo.
„A dnešní strast černochů je…“ „Cože, další?“
To ne.
Ty vole.
- A každej den má slovo? - Přesně tak.
Kdy je slovo na n?
- Kterej den? - Nia.
Kterej?
- Nia. - Nia?
Smím to vůbec říct, nemáme to vypípnout? Může se to říkat, jo?
Uf. Málem jsme zkazili celou show.
Den Nii. Což znamená…
- Vygoogli si to. - Vygoogli?
- Tak hrozný? - Ne, jen si to nepamatuju.
Já už myslel, že Nia je taky to slovo na n,
jenom v jiný verzi, a že jsem se úplně znemožnil.
Ale je to jiný slovo, co taky začíná na n. Hurá.
Hurá.
Sláva.
Čau Nio.
K smrti jsem se vyděsil.
Fujtajbl.
Jedeme dál.
Nová zkušenost, jste první, koho znám, kdo slaví Kwanzu. Díky, že jste přišli.
Takže máme Kwanzu, Chanuku… Jsou tu nějaký muslimové?
Vy dva? Fakt?
Hustě! Pecka!
- Jak se máte? - Dobře, a ty?
Slavíte Vánoce? Ty se Santou?
- Máme vlastní, jmenujou se Íd. - Íd. A jak se ten svátek slaví?
Hlavní je modlení. Komunitní modlení.
Aha, komunitní modlení.
- Žádný dárky? - Peníze.
- Peníze? - Jo.
Takový židovský.
Dobře.
Jedna zajímavost. V roce 2030 budou Íd a Vánoce tentýž den.
Zajímavý.
Takže v roce 2030 bude muslimskej a americkej svátek poprvé v tentýž den.
Tyjo, poprvé od 11. září.
Zajímavý.
Asi zůstanu v roce 2030 doma.
Žádný lety. Nikam nelítejte.
Máte předkožku?
Ne?
Já vím, že je to divná otázka, ale proč se nepoučit.
Byl jsem zvědavej. Je pryč. Chápu.
Klidně se smějte, ale právě jste se něco dověděli.
Mohlo to bejt tak i tak, neměl bych ponětí.
Ale docela mě štve, že přicházíte o dárky. Dárky jsou na Vánocích to nejlepší.
Člověk celej rok čeká, až si je rozbalí.
Musím říct, že i když jsem se jako dítě na dárky těšil, teď když je mi třicet,
tak je mnohem radši dávám.
Vidět, jak se lidem rozzáří obličej, když jim dáte něco, co jste sami vyrobili,
nebo něco, co fakt potřebovali, a vy jste ani nevěděli, že to potřebujou.
Jak je to dostane. Boží pocit.
A nejlepší, co jsem kdy komu dal…
Nevím, jak dlouho mě znáte nebo jste mí fanoušci,
ale ve svým YouTubovým speciálu vyprávím,
jak jsem dal dědovi k Vánocům kapesní píču.
A on…
No zkrátka ji rozbil,
páč si ji fakt užíval,
takže další rok dostal ještě lepší, trvanlivější píču.
Vydržela mu až do smrti, a když před pár lety umřel,
tak mi ji dal.
Takže mám kapesní píču.
Nechali jsme ho zpopelnit a popel dali do tý píči.
Každý Vánoce ho dáme na krbovou římsu a je to jako by s náma trávil svátky.
A v duchu Vánoc by nebylo správný
mu nedopřát vánoční veselí.
Věříme v reinkarnaci, tak jsme ho přejmenovali na Ashley.
Děda nikdy nebyl v Arizoně.
Suchý podnebí mu nedělá moc dobře,
ale nemohl jsem ho o ten zážitek připravit.
Je to nejlepší dárek, co jsem kdy komu dal.
Jak se rozzářil, když ho rozbalil.
Máma to věděla, nemohl jsem to před ní udržet.
Mysleli jsme, že bude nasranej, ale vyšlo z něj upřímný: „Děkuju.“
„Děkuju.“
Což je přesně ta reakce, ve kterou doufám, když dávám dárek.
Tak mě zajímá, jestli je tu někdo, kdo dostal, nebo dal dárek, i sobě,
co dotyčnýmu takhle sednul.
Dostal tu někdo takhle úžasnej, nebo i příšernej dárek?
- Vy. - Dala jsem 16letému synovi gel.
Dala jste 16letýmu synovi gel? Hustě.
- Má takový péro? - Jo.
Fakt? Ne, počkat, moment.
To byla nechutná reakce.
„Váš syn má takový péro, že potřebuje gel?“ A ona: „Jo.“
- Viděla jste ho? - Řekl mi to.
Řekl vám to? A co říkal?
Že ho má fakt velkýho.
To si myslíme všichni, než začneme sportovat. A pak zjistíme…
Proto nejsem v týmu.
Pochopitelně.
„Mám ho fakt velkýho.“ Proč ne, dobrý sebevědomí.
Předtím používal, tuším že mýdlo.
Mejdlo? Ne!
Každej kluk někdy ve sprše zjistil…
Přímo do díry na žaludu, bolí to jak sviň.
Přesně tak si představuju, když to ženský stříkne do oka.
Chtěla jsem mu nějak pomoct, tak jsem koupila obří…
Chtěla mu pomoct.
Jste tak pozorná.
Přidala jsem ho na svůj účet na Amazonu, aby si mohl kdykoli doobjednat.
Přidala ho na svůj Amazon,
aby si mohl kdykoli doobjednat.
To je úžasný.
Kolikrát si dokupoval?
- Pětkrát nebo šestkrát. - Pětkrát nebo šestkrát?
Ty kráso, musí ho mít samej mozol.
To je šílený.
Teď mu bude 18.
Bude mu 18?
Za dva roky sdělal pět flašek?
Kde je teď?
- Doma. - Rozdělává doma oheň?
Dělá mi starosti.
To mě podrž.
Vykloubí si rameno, musí opatrně.
To je fakt síla. Ty kráso.
Má skvělou rodinu, skvělou mámu. Jste nejlepší máma dnešního večera.
Jste super.
Super dárek. Úplně boží.
Diváci doma, jestli si ho chcete vyhonit…
My počkáme.
To dáš. Do toho.
Už konči, pokračujem.
Tak jo, další super nebo hroznej dárek?
- Vy? - Dal jsem ženě vysavač.
- Dal jste ženě vysavač? - Jo.
Jako vtip? Nebo…
Ne, byl to první rok manželství, přišlo mi to skvělé, říkala že ho chce.
Chtěla ho třeba ve čtvrtek, ale ne pod stromeček. Takovej náznak.
„To jsou ale krásný Vánoce. A kdopak mi uklidí?“
Už nejsme manželé.
- Už nejste manželé? - Ne.
Ani neposbíral střepy rozpadlýho manželství. Ach jo.
A kdo je tohle?
- To je… - To je… ta…
Jí vysavač nedám.
Jí vysavač nedáte. Dejte jí vodu, je nějaká…
„Kdo je tohle?“
Ježiš.
Jen přítelkyně. Gratuluju. Asi.
- Dík. - Dík.
Proč máte na ruce ortézu?
Málo vysávání?
Tohle Netflix nemůže zveřejnit. To by byly dva speciály za sebou.
Nechci to řešit. Střih. To mě podrž.
Vysavač. Úplně vidím, jak si říkáte:
„Povídala něco o tom, že ho potřebujem, dostane ho k Vánocům.“
Myšlenka dobrá, blbý načasování. A tím bych to uzavřel.
Někdo další?
Tady, třpytka?
Jsem Asiatka.
Fakt?
A jednou jsem dostala afroamerickou panenku,
protože neměli asijskou.
Aha!
To je vtipný.
Jak jste ji pojmenovala?
- Už ani nevím. - Ale víte.
Sedíte za dvěma černoškama, co…
Co čekaly nějakou Shaniqu.
To nevymyslíš. Jsem tak rád, že sedíte vedle sebe.
Fakt vtipný.
Pořád si s ní hrajete?
- Jasně. - Páč asijský hračky tehdy nebyly.
- Mám hafo afroamerických panenek. - Hafo černejch panenek? To je dobrý.
Hm. Černošky, co o tom soudíte?
Je to dobrý pro inkluzi, nebo jak vnímáte, že ovládá černošku?
Sám nevím, co si myslet.
Jakej jste jí dala hlas?
Všichni dávaj hračkám hlasy, ne?
Úplně vidím tu malou Asiatku, jak dělá: „Mrcho, víš co?“
Úplně uchcávám.
Anebo…
Nebo ta černá panenka dělala: „Doblý den.“
Obojí je hrozný.
Ježíši Kriste.
Další.
Třeba tady.
Před pár lety mi našli rakovinu varlat
a kolegové mi dali k Vánocům půl pytlíku.
Dali vám půl pytlíku.
Plastovýho.
Plastovýho. Já myslel, že rozjedenej pytlík oříšků.
Ty kráso. A přišel jste o něj?
- Jo. O pravou kulku. - A nechali vám ji aspoň?
- Ne. - Cože?
Ani mi to nenabídli.
- Co? - No právě.
Ledvinový kameny mi nechaj, ale svou kouli nedostanu?
Mohl jste si ji vystavit jako dětský nožičky.
Víte, co myslím? Jak se dělaj odlitky nožiček v bronzu.
A strčit ji třeba do louskáčku.
Když vám vezmou kouli, dostanete umělou na vyrovnání?
Ne, jen ji vyndaj.
- A takhle si o něj brnkáte. - Přesně.
Takže vám visí jenom jedna. Jako kyvadlový hodiny.
Hezký. Tak mě napadá, když přijdete o jedno varle,
uděláte se rychlejc? Nebo pomalejc?
- Má to vliv? - To se zeptejte jí.
Madam?
- Stejný. - Stejný?
- Třicet vteřin. - Třicet vteřin!
Nevadí.
Stejně rychle se letí na Mars. Takže to vůbec nevadí.
Dobře. A co množství?
- Je toho stejně. - Stejně. Fakt? Hm.
- Míň výstřiků. - Míň výstřiků.
Ale stejný množství? Takže místo…
Je to jeden…
Nemělo by toho bejt stejně..
Moc velká představivost.
Dobře. Vzali vám kulku. Dostal jste půlpytel. Super kolegové.
Tak dál. Tady kšiltovka.
Šedesát balíčků karet.
Ježiš, já nevěděl, že jsi chlap. Říkám to naprosto otevřeně.
Vypadáš jako lesba s dětskou tvářičkou. Totálně mě to vykolejilo, omlouvám se.
Omlouvám se.
- Pokračuj. - Šedesát balíčků karet.
Šedesát balíčků karet. To ti někdo dal?
- Moje máma. - Proč?
Jsem profesionální kouzelník.
- Co? Kecáš. - Fakt.
Hustě. A nechceš…
Nemusíš, ale máš u sebe karty?
- Mám. - Děláš si píču.
- Uděláš kouzlo? - Jo.
- Fakt? - Jo. Mám?
Pojď na to. Miluju kouzla, kámo. Úplně je žeru.
- Nosíš… - Vždycky.
- Jak se jmenuješ? - Jsem Gino.
Gino, těší mě. A všude s sebou nosíš karty?
Jeden z těch 60 balíčků.
Kámo, počkej, až vyzkoušíš píču, změní ti to život.
Hustý.
Tohle je fakt síla. Miluju kouzla, úplně je zbožňuju.
Mám v hlavě rozjetou teorii, že magie fakt existuje.
Podle mojí teorie magie existuje, a existuje říše kouzel, jako Harry Potter,
ale hlavní pravidlo je, že nesmíte kouzlit před normálníma lidma a vydělávat na tom.
A slavný kouzelníci se na to vysrali a přišli magii zpeněžit do našeho světa.
A že někdy… někdy je to jenom tohle.
Tak jo. Takže…
- Jak to uděláme? - Řekni si jakoukoli kartu.
- Nahlas? - Jo.
- Srdcová sedma. - Srdcová sedma. Jé, upadla mi na zem.
To si děláš prdel!
Ty vole!
- To je mazec. - Sleduj srdcovou sedmu.
Takhle ji ohnu. Takhle udělám, abys viděl, jak ji dávám do balíčku.
Vidíš? Je v půlce balíčku. A teď dávej pozor, dobře sleduj.
Raz, dva, hop. A je to.
- Kámo. - Otoč ji.
Hustý. Jak vyskočila, trochu mi ztvrdnul.
Rozjel jsem ho.
Lusknul a já…
Hele.
Srdcová sedma, lidi. To je mazec.
- Ještě jedno kouzlo? - No jasně, dáme ještě jedno!
Byl jsem si tak jistej, že mě sem pozveš a řekneš srdcovou sedmu,
že jsem si ji dal pod čepici.
To si mrdáš kozy, vole!
Srdcová sedma.
Děkuju.
Kámo!
- Bylo to super. - Děkuju.
- Seš hustej. - Děkuju moc.
Běž si sednout.
Potlesk pro Gina.
To mě podrž.
Gino!
Já jsem se otočil, jak to kurva udělal s tou čepicí?
Viděl ho do ní někdo něco dávat?
Jaks to kurva udělal?
Démone.
Nejradši mám hejty typu:
„Byli domluvený, musel toho člověka znát.“
Viděli jsme se kurva někdy, Gino?
- Nikdy. - Myslel jsem, že seš malá holka.
Nikdy. Říkám to otevřeně, na kameru, nikdy jsem toho týpka neviděl.
Jakmile řekl: „Já věděl, že mě pozveš, srdcová sedma,“ tak jsem zalitoval.
Prostě aby dneska odešel jakože…
Je po pořadu. Leda bych nějak dokázal…
Narostla jim předkožka. To by byl největší hukot.
To by byl konec týhle show.
Fakt pecka, Gino, děkuju ti.
Co tu máme dál?
- Pán se hlásí. - Každoročně nejlepší dárek.
- Každoročně? - Každoročně.
- Pozor, manželka tu má rodiče. - Dobře.
Manželka se dává každej měsíc fotit
v sexuálních budoir pózách… nahá.
Počkejte. Manželka si dává každej měsíc dělat sexuální fotky.
Bere mě každej měsíc na rande a v prosinci dostanu knihu nebo kartičky.
Letos to bude kalendář. Doufám.
Ale nefotí každej den v měsíci, je to téma na danej měsíc.
Třeba jak stojí nahá na špičkách a drží balónky.
Měli byste vidět její rodiče. Říkaj si…
„Taková slušná holka to byla.“
Téma toho měsíce byly horkovzdušný balóny.
A musel jsem na to přijít.
Schválně. Co dělá v únoru?
V únoru mám narozeniny, takže je to vždycky trochu tmavší…
Tmavší?
Víte, že je to i měsíc černošský historie?
Tak jo.
Co červenec?
- Moje narozky… - Vaše narozky?
…takže rozcapená jako orel.
A vystřelujete z frndy rachejtle?
To je úžasnej dárek. Je s váma fakt prdel.
Máte děti?
- Tři. - Tři.
Pane jo.
Počkejte, až ten kalendář najdou.
Nadosmrti je to poznamená. Nedávejte ho na lednici.
Nechcete psát „fotbalovej trénink“ přes mámin roztaženej kaďák.
Nikým jsem si nebyl jistější, že to spolu vydrží.
Jste úžasný, máte romantiku…
A přítomnost rodičů tomu nasazuje korunu.
- Mámo a táto. - Ano.
- Byli jste taky takoví? - Ještě horší.
Počkejte.
Jen ať nám to řeknou.
Něco ze stejnýho soudku?
Co jste dostali k výročí? To bylo horší.
- Co jste dostali k výročí? - Letenky na sex v letadle.
- Mile High Club. - Mile High Club. Už jste to udělali?
- Jo. - Hustě!
S jakou aerolinkou?
- Je to ve Vegas. - Ve Vegas je letadlo na sex?
To je nechutný. Umíte si představit prostřední sedadlo?
- Jsou v tom letadle další lidi? - Pilot, ale je zavřený a má sluchátka.
- A je to soukromý letadlo? - Ano.
Ahá! Já myslel, že je linkový.
Že je tam jeden záchod a páry čekající ve frontě, jakože…
„Dělejte!“
„Jsme na půli cesty do Phoenixu, dělej.“
Jste fakt skvělí, a úžasnej dárek, moc vám to přeju.
Tak jo, radši změníme téma.
Když se máme bavit o dárcích, řekneme si, jak je dostáváme.
Ne každej dostane na Vánoce dárky.
Musíte se dostat na seznam.
Na ten správnej seznam. Každej ví, že Santa má seznam,
a kdo nezlobil, dostane dárky.
Kdo zlobil a skončí na druhým seznamu,
žádný dárky nedostane.
Je to důležitá tradice, měla by se důsledně dodržovat.
Každej by se měl na konci roku zamyslet a položit si otázku, jestli byl hodnej.
„Choval jsem se hezky? Udělal jsem něco pro druhý?
Můžu se v příštím roce nějak zlepšit? Nebo jsem na seznamu zlobidel?“
Což je mnohem snazší.
A taky mnohem zábavnější.
Měli bysme se snažit bejt co nejhodnější. I když to třeba neklapne, ale snažit se.
Já se snažím každej rok.
O poslední předvánoční show, ať vystupuju kdekoliv, daruju hračky.
Vyzvu diváky, aby něco přinesli, nakoupím stovky hraček
a všechno věnujeme místní dětský nemocnici.
Přijde mi to jako něco nesobeckýho, je hezký udělat něco pro druhý,
je tam spousta maminek, co bude mít hromadu volnýho času.
Trošku to tíhne ke zlobení, maličko.
Jestlipak je tu někdo, kdo se letos choval tak,
že si zaslouží místo na jednom ze seznamů.
Vydržím tu celou noc.
Vy.
Mého manžela léta trápily ledviny a letos potřeboval novou,
tak jsem šla na testy, jestli bych mu mohla dát svou.
Bohužel nejsem vhodný dárce kvůli vlastním zdravotním problémům,
ale můj nový zeť, sotva měsíc po svatbě, mu daroval svou vlastní ledvinu.
No teda.
- Má se skvěle. - To je hustý.
Nejvtipnější je, že ledvinu nevymění, ale přidají mu třetí ledvinu.
To jsem nevěděl. Takže máte tři ledviny?
- Přesně. - Hustě. Cítíte se plnější?
Ne, ale cítím ji, dali ji dopředu.
- Cítíte ji vepředu? - Jo.
Hustě, jako ledvinku.
To je teda síla.
Říkala jste, že váš zeť byl s vaší dcerou ženatej asi rok?
Ne, asi…
- Měsíc a půl. - Tři.
Měsíc a půl!
Na líbánkách zjistili, že je kompatibilní.
- Hustě. - Na pláži v Mexiku.
Takhle jim zkazit dovolenou.
Kde jsou vlastně ledviny? Někde…
- Vzadu. - Vzadu. A jedna vepředu?
Zní to nebezpečně. Šel byste snadno přeprat. Teď.
Stejně jsem na rvačky starej.
Na rvačky starej. Boží. Naval šrajtofli, fofrem.
A bez keců.
Vím, že se neubráníte, takže dobrý.
Ty jo. Zeťák.
Zeťák je frajer, fakt.
Jo. Ani se nemůžete zlobit, že vám pígluje dceru, co?
Zachránil vám život.
Má na to nárok, no ne?
Dokonce si vzal dceřino příjmení.
Páni. Pígluje vona jeho.
Chudák, vzali mu ledvinu a ještě příjmení.
Ten si to teda vyžral.
No dobře.
Kdo další byl hodnej? Pán v Santově klobouku.
Jsem vedoucí skautu ve Phoenixu.
Každý léto je beru na týden tábořit.
To je super. Chris Hansen. Může na chvíli?
Jo, pojď sem…
Máme ho.
Vedoucí skautů.
Berete je do lesíčka.
Každoročně. No dobře.
A je to klučičí skaut?
Teď máme kluky i holky.
Kluky i holky. Jasně. Máte na výběr.
- Jo. - Paráda.
Takže se to furt dělá?
A když je berete do lesa, učíte je nějaký zvláštní dovednosti?
Máme soutěž v pojídání zmrzky bez rukou.
Soutěž v pojídání zmrzky bez rukou.
Kdo dělá rozhodčího?
- Někteří vedoucí. - Někteří vedoucí.
To je nechutný, kámo.
Čtyřka ho zabírá.
Z toho koukaj velký potíže.
Zkusím si podle hlasu tipnout.
Gay?
- Jo. - Jo.
Divím se, že nesoutěžíte v hltání hotdogů.
Tak dobře.
Asi vás pěkně naštvalo, že na ty výlety začali brát holky.
Zkazili to.
Seznam zlobidel, stopro.
Úmysl je sice dobrej, ale ani omylem.
To mi nikdo nevymluví.
Ty kráso.
Jo jo, zavoláme policajty.
- Tak co dál? - Něco bych měla.
- Dobrej skutek? - Rozhodně.
Povídejte.
Jeli jsme do Kalifornie, jsme na pláži, u mola.
Jedna maminka, křičí, záchvat paniky, nemůže najít syna.
Nemohla najít syna.
Máme tři děti. 11letého a dvě osmiletá dvojčata.
Vy máte tři děti. Takže jste jí jedno dala.
Jo.
- Hezký. - Dvojče.
Jedno z dvojčat, ideál, ani vám nebude chybět.
Jako máma, tady mámy určitě potvrdí, bych chtěla, aby všichni hledali se mnou.
Jasně.
Tak se jí ptám, jak dítě vypadá, jestli má fotku, na jméno.
Říkám, ať každý chňapne dítě, že jich máme moc…
Ať každej chňapne dítě. To je jeho hláška.
Hezky do páru.
Velký s malejma, malí s velkejma.
Tak běháme po pláži a hledáme to děcko.
A najednou vidím chlapa, jak ho drží za ruku.
Chlap ho držel za ruku? A držel ho klidně, nebo ho svíral?
Vztekle, naštvaně.
Zavolám na něj, dítě se podívá.
„Panebože, to je on. A vy jste kdo?“
A on, že jeho táta. A já: „Tak pojďte se mnou.“
Tak jdeme k mámě a byl to táta, ale byli oba na sračky.
Dítě se asi zatoulalo, ale našli jsme ho.
Ty jo. Počkat, ona ho nenašla, táta ho našel.
- Spojila jsem rodinu. - Spojila jste rodinu.
Zní to, jako že jim to spolu nevydrží.
Tak jo, dobrý, pomohla jste.
Jsem hodná?
Jo, jste na seznamu hodných, měla jste dobrý úmysly,
ale hleďte si kurva svýho.
No ne? Co vám má kdo kecat do výchovy.
Zpátky na seznam zlobidel.
Vy tam vzadu. Vedle BMX Mikea Wazowskýho.
Do toho.
Chci žalovat na svou matku.
Dobře.
Jako malá dostala dětskou obrnu.
- Dostala obrnu? - Jo, a teď ve stáří má následky obrny.
- Dostala to dvakrát? - Jo.
Sešívali jí kotníky, nemůže chodit.
Má sešitý kotníky? Vaše máma je mořská víla?
To je docela hezký popis.
Je to hezkej popis. Mohl jsem říct, že vypadá jako gyros.
Dobře, takže kotníky má srostlý k sobě.
Někdy potřebuje chodítko.
Chodítko?
- Přesně tak to vypadá! - To je tak smutný.
Je v podstatě invalidní.
To bych řekl.
Znáte ty reklamy na smutná zvířata?
Ty se Sárou McLachlanovou.
Mají děti, co jsou jako mluvčí za dětskou nemocnici Shriners.
- Jasně. - Žádají o dary.
Žádají o dary.
Máma se u nás dívala na televizi, kde zrovna běžela reklama,
a jakožto tělesně postižená
se máma dívala na ty děti prosící o peníze
a jednomu z nich řekla,
že by ho nejradši flákla kundou po ksichtě.
Vaše postižená máma viděla postižený dítě
a řekla, že ho chce fláknout kundou po ksichtě.
Bylo to děcko na vozíku? Přesně v úrovni kundy.
To je…
Taky si myslí, že děti ze St. Jude jenom předstírají rakovinu.
Že předstíraj rakovinu? Ty děti by jí měly dát přes držku.
Chtěl bych tu konfrontaci vidět.
„Fláknu tě kundou.“
„Jen se rozkroč, děvko.“
Jak moc je srostlá?
- Moc málo. - Moc málo.
To je fakt hukot.
Je fakt ironický, že je taky postižená.
Kdyby nebyla postižená, je to ta největší mrcha na světě.
Poslali jsme za ni dar, aby dostala dečku.
Hodili na ni deku?
Zakryli ji larisou?
Jo.
„Krásná dobročinná deka.“ „Je falešná!“
Ideální příklad toho, když má někdo smysl pro humor,
kdo si fakt něco zažil.
Lidi, který všechno uráží, zažili hovno.
Tohle je někdo, kdo bojoval s obrnou,
napodruhý prohrál
a teď se tomu směje.
Díky jejímu humoru to vyhráváme.
Přesně, předali jste to dál, šíříte dobrou náladu, což je super.
Vaše máma je boží, příště ji přiveďte, dáme na pódium akvárko nebo něco.
Co bude třeba.
Chce ještě někdo přispět?
Santova čepice?
Zachraňuju osly.
Zachraňujete osly?
Z Mexika?
Chudák osel zachráněnej z Mexika. „Pětkrát tejdně mi dělali orál!“
„A teď mám trčet někde na farmě?“
- Odkud je zachraňujete? - Divoké pouštní osly, přímo u domu.
Jakože žijou volně v poušti?
- Jo. - Páni.
Jsou volně žijící, ale hříbátka někdy osiří,
tak je beru k sobě na záchrannou stanici.
To je krásný. Záchrana zvířat je dobrej skutek.
Můj pes je taky z útulku, máme desetiměsíčního pitbula.
Úplně ho miluju.
Zbožňuju ho, jmenuje se Hammer, tamhle má pověšenou punčochu.
Je to ten nejroztomilejší pitbul.
Škoda, že jednou pokouše děcko, ale jsou prostě takoví.
Měl svůj první Halloween, dostal dres Michaela Vicka.
Je boží.
Jo. Myslím, že už uplynulo dost času.
Dáme poslední.
Tady? Jak je, chlape? Seš chlap, ne?
- Jo. - Dobře.
Klidně bys moh bejt mexická lesba.
Tak jo.
Vzadu to nevidíte, ale přestavte si to.
Fantazii se meze nekladou.
Pomohla asi osmdesáti- devadesátiletý paní vyskočit na koně.
Tvoje holka pomohla 90letý paní nasednout na koně.
Bylo to její poslední přání.
- Její poslední přání. - Ano.
- Krátce nato zemřela. - Krátce nato zemřela. Za kolik minut?
Posadila jsi vetchou stařenku na divoký zvíře.
Člověk, co řídí domov důchodců
kamarádí s mým známým, tak si řekli, že bych mohla…
Pracuješ s koňma?
Jo, pracuju s koňma, máme pěknýho koně, tak jsme tu paní před smrtí svezli.
Vím, že je to dobrej skutek, ale taky je to úkladná vražda.
- Je u toho několik lidí… - Jasně, aby se měl kdo smát, až spadne.
- Dělala jsem terapeutický jízdy. - Terapeutický jízdy? Co to je?
Lidi s roztroušenou sklerózou, vozíčkáři…
vozíme je na koni, ale držíme je.
- Vozíte lidi se sklerózou… - Vozíme lidi, kterým nefunguje tělo.
Dáváte ochrnutý lidi do koňskýho sedla.
Velmi nezodpovědné.
- Kohokoliv? - Kohokoliv.
Co její mámu?
Stačí… ji přehodit jako pytel.
Zní to hezky, dám to mezi dobrý skutky, ale příště chci slyšet nějakej průšvih.
Velkej potenciál pro seznam zlobidel.
Seznam hodnejch lidí tady fakt potřebujem, páč svět je hroznej.
Nepřijde vám, že jsou lidi svině? Svět je pořád tak negativní.
Rád jsem si poslechnul pár lidí, co udělali dobrej skutek.
Proto se mi tak líbí v Tempe, proto jsem tady chtěl vystupovat.
Vím že jsou tu hodný lidi, že tu vládne duch Vánoc, a děkuju vám.
Přesně o tomhle Vánoce jsou,
sejít se s rodinou, vidět svoje přátele, kolegy,
zapomenout na ty sračky, co během roku řešíte
a užít si svátky plný lásky, smíchu a radosti.
Ať o Vánocích najdete důvod se usmát, nebo někomu vykouzlit úsměv na tváři.
Že si to užijete jako já tohle vystoupení. Tempe, byli jste skvělí.
Mám vás moc rád a děkuju, že jste přišli.
Vám doma přeju šťastný a veselý Vánoce.
Děkuju vám.
ZRUŠENA ZA POKUS O ČERNÉHO SLONA
ZLOBIDLO
DĚDA SE UZDRAVIL
HODNÍ
BRIT
ZLOBIDLO
PŘESTALA TAK OTRAVNĚ SKŘEHOTAT
HODNÁ
DALŠÍ ČTYŘI NEMANŽELSKÝ DĚTI S KYLEM
ZLOBIDLO
PŘEŠLA NA KŘESŤANSKOU VÍRU
ZLOBIDLO
NECHALA MATTA ŘÍCT SLOVO NA N
HODNÁ
NECHALI SI PŘIŠÍT ZPÁTKY PŘEDKOŽKY
HODNÍ
JEJÍ SYN SE ZAPSAL DO GUINNESOVKY
ZLOBIDLO
NAŠLA SI PRÁCI V BALTIMORSKÝM BISTRU
HODNÁ
VYMĚNILA VŠECHNY AFROAMERICKÝ PANENKY
ZLOBIDLO
CHLÁPEK S POLOPLNÝM PYTLÍKEM
HODNÝ
PŘIZNAL SE K LESBICTVÍ
ZLOBIDLO
DO PROSINCOVÉHO VYDÁNÍ DALI MATTA JAKO SKŘÍTKA
ZLOBIDLA
PŘIPRAVILI ZETĚ O PANICTVÍ
ZLOBIDLA
UŽ HO NIKDY NIKDO NEVIDĚL
ZLOBIDLO
TO DÍTĚ BYL JONBENÉT RAMSEY
HODNÁ
VĚNOVALA MATČIN DŮCHOD CHORÝM DĚTEM
CHORÁ
ZACHRÁNILA MÁMU TÉ PANÍ PŘED VODNÍM SVĚTEM
HODNÁ
USVĚDČENÁ Z VRAŽDY, POSADILA JOA BIDENA NA KONĚ
ZLOBIDLO
Pán, co se hlásí.
Už nevím, co jsem dal za dárek, ale teď bych rád někoho obdaroval.
- Máte dárek pro mě? - To zrovna ne.
Ty vole.
Neke!
Neké!
Ty kráso. Řekni ne!
- Zeptej se, buď chlap. - Vezmeš si mě?
- Vzadu neslyšíme. - Vezmeš si mě?
Gratuluju!
HODNÝ
Překlad titulků: Jiří Nehyba