Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
No tak!
No tak! On podvádí!
- Podvádí. - Jak může pořád vyhrávat?
Má dobrý ovladač!
Tak jo, lidi, hned jsem zpátky.
Ježíši, lidi! Zvířata.
Dámy a pánové, Matteo Lane!
Zdravím!
Dobrý den!
Ach, můj Bože.
Tohle je velmi důležitý večer.
Musíme toho hodně probrat.
Bělošky.
Podívejte, bělošky,
během dne...
jste v pohodě.
Jste v pohodě. Jste na personálním, na PR.
Skvělý. Všechno je v pořádku.
Ale dáte si doušek růžového...
a začnete: „Dnešek je o mně.“
Co to s váma je?
Zaprvé, všichni víme, jak zní opilá běloška, že?
Protože my... Víte to!
A nejde o to, že je hlasitá.
O to nejde. Ale proniká do uší.
Až to bodá, ten zvuk.
Když dáte opilou bělošku 15 metrů pod zem na vojenskou základnu,
stejně uslyšíte: „Hranolky?“ To prostě...
Jo.
Také jsem si všiml tohohle.
Každá konverzace s bílými ženami je úplně stejná.
Každá. Nezáleží na tom, kde jste,
v jaké jste zemi, jaká je denní doba, vždycky uslyšíte:
„Říkala jsem Joanně před pár dny, že nikam nepůjde...“
Nemusíte za nimi chodit, abyste znali konec konverzace.
Můžete jít za jinou skupinou bílých žen.
Dokončí tu konverzaci pro vás.
„Říkal, že nedělám svou práci, ale já...“
Před pár měsíci jsem byl v Římě a...
Čau. A...
Viděl jsem, jak jdou tři bělošky. Je jim asi 19, 20.
Jsou mladé. Asi jsou poprvé v Římě.
Cítí se jako dospělé. A všechny jedí zmrzlinu,
jdou pěšky a dívka napravo říká.
„Tahle zmrzlina je lepší než ta včerejší.“
A dívka uprostřed říká:
„Další vítězství pro TikTok.“
Doufám, že už je mrtvá.
Pro TikTok by to byla další výhra.
Vtipné je, že můj TikTok a Instagram...
Nevím, jak se to stalo, ale můj algoritmus
vyhledává pouze, jak bílé ženy vaří těstoviny.
Nevím, jak jsem se tam dostal.
A vím, že Italky jsou bílé. Mluvím o Sarah, ne o Marii.
Jsem tak starý, že jsem ani nevěděl, že existují trendy recepty.
Nedošlo mi to.
Ale recept, který vidím pořád dokola,
je pořád stejný. Olivový olej, cibule, česnek,
rajčatový protlak, smetana na šlehání, mozzarella a fusilli.
A těstoviny... V pohodě. Jistě, ale viděl jsem jednu ženu,
jak na úvod videa říká:
„Pokud chceš udělat jídlo, ze kterého bude...“
Ta žena nemá přátele, protože...
Přátelé vás usměrní, ne?
Když natočím těstoviny a začnu tím, že řeknu:
„Pokud chceš uvařit jídlo, ze kterého bude...“
Pak jsem šel za kamarády a ti se ptali:
„Co to je sakra za teploušovinu?“
Je to sranda, miluju výlety do Itálie. Je tu někdo z Itálie?
Ne z Long Islandu.
Jezdím do Itálie pořád
a zvláštní je, že pořád píšu vtipy o Itálii.
Pak si uvědomím, že za ta léta, co tam jezdím,
jsem v Itálii nikdy neudělal nic gayského a...
Chci říct, že jsou prostě konzervativní.
Mají tam Vatikán. Vatikán.
Muži v šatech říkají: „Sem holky nesmí.“
To je dost gayské. Ale...
Vy jste tak gayský.
Nikdy předtím jsem nebyl na rande...
V Itálii jsem byl na rande jen jednou před třemi lety.
Byl jsem v Římě a mluvil jsem s chlápkem jménem Giuseppe a...
Bratrancem Pinocchia.
Poslal jsem mu esemesku, když jsem byl v hotelu.
A když tam přišel, napsal mi:
„Jsem dole.“ A...
V jeho zprávě už byl ten přízvuk.
Tak jdu dolů a vidím klasickou situaci z Říma.
Doslova se opíral o červenou vespu a já nahlas řekl:
„Jsem snad Lizzie McGuireová?“
Jen na zadním sedadle vespy, jako: „Zazpívej mi, Paolo!“
Z toho jsou stvořeny sny
Mimochodem, znovu jsem ten film viděl. Paolo je úplný Mexičan.
Kdybyste viděli vystřižené záběry, určitě říkají: „A akce.“
„Hola, Lizzie.“
Kdykoli jedu do Itálie, něco se stane.
Tohle je šílené. Před rokem... Dobře.
Loni jsem v Římě potkal nejslavnější ženu na světě.
Byl jsem zrovna s kamarádem Danielem Gattanem, italským komikem.
Je velmi vtipný a taky gay. Je v podstatě jako já, ale tam.
Byli jsme v restauraci a nebyla to nóbl restaurace.
Prostě restaurace. A oni se ptali:
„Chcete jíst uvnitř, nebo venku?“ My na to: „Budeme jíst venku.“
Je hezký den. Vyjdeme ven, on sedí naproti mně
a začne panikařit.
„Matteo, Matteo, Matteo!“ Tak říkám: „Co se děje?“
„Opfra! Opfra, Matteo!“
Říkám: „Opfra? Co je to Opfra?“ On na to:
„Opfra Winfreyová, Matteo!“
Říkají Oprah „Opfra“. Nevím proč.
Tak se otočím a vidím, že je tam Opfra!
Oprah Winfreyová... Narodil jsem se a žil v Chicagu 25 let,
a nikdy jsem ji nepotkal.
Jsem v Římě, a je tu Oprah.
Takže si říkám:
„Musím Oprah něco říct,“ že jo?
Když vidíte celebritu, nemíníte ji držet jako rukojmí.
Prostě jí jen tak mimochodech složíte poklonu.
Ale říkám si: „Co můžu říct, abych vystihl vše, co jsem,
„co si myslím?“ Že jsem gay, Američan a ona vypadá skvěle.
Přemýšlím.
Vejde a je ode mě takhle blízko.
Sundám si sluneční brýle, navážeme přímý oční kontakt a já říkám:
„Ukaž, co umíš!“
A přísahám bohu, víte, co mi řekla?
Přísahám bohu, že říká: „Ty ukaž, co umíš!“
Přísahám bohu.
A udělala nám masové kuličky.
Rád jezdím do Itálie a...
Loni v létě... Vždycky jezdím na Sicílii.
Mám na Sicílii hodně příbuzných a přátel a loni jsem jel na Sicílii.
Jel jsem se svým přítelem Giovannim. A v severovýchodní části Sicílie
jsou malé ostrovy, je to shluk ostrovů,
a jeden z nich se jmenuje Lipari. Je velmi malý.
Jsem s kamarádem Giovannim a přijedeme tam.
Každý říká: „Když se chceš najíst, musíš jít do téhle restaurace.
„Jmenuje se Trattoria Siciliana. Tam se chodí jíst.“
Takže v sedm večer vyrazíme a jdeme do restaurace.
Je plná. Samozřejmě. Je to jediné místo, kde se dá jíst.
Vidíme jeden volný stůl se dvěma židlemi.
Tak jdeme za ženou, co tam pracuje, a té je přes sto let a...
Tak to u Italek chodí. Je jim buď 25, nebo 92.
Nic mezi tím.
Buď je to dlouhá, krásná modelka v Miláně,
nebo E.T. v županu.
Pamatujete, jak E.T. převlíkli?
To je moje nonna.
Tak jsme k ní přišli a italsky jsme řekli:
„Zdravíme, tamhle je volné místo. Můžeme?“ Ona: „Dobře.“
Doprovází nás ke stolu, takže...
Chodí jako Mariah Carey na vánočním koncertě.
Sotva...
se k tomu stolu dostane.
K Mariah se dostaneme za chvíli. Mám historky.
Přijdeme ke stolu a na židli...
Nevím jestli to byl vtip. Prostě se to stalo.
Na židli je kočka a ona říká:
„Ne.“
My na to: „Cože? Proč?“ Ona na to: „Rocco.“
Když jsem psal ten vtip, volal jsem Giovannimu.
A říkám: „Píšu o tobě vtip.“ A než jsem skončil, on říká:
„No jo, Rocco.“
Každé ráno jsme si dali kávu v pasticcerii, která byla poblíž.
A je to stejné. Všechny ty E.T. v županech pro nás vaří.
Jste na Sicílii uprostřed léta.
Je horko, všichni jsou tmaví a opálení.
Přijdeme tam a pracuje tam holka.
Je jí asi 20 let. A je tak bílá,
že jsme mysleli, že nás straší.
Byla tak bílá.
Přišel jsem k ní a říkám: „Buongiorno.“
Ona na to: „Buongiorno.“ Začnu si objednávat kávu.
Říkám...
A ona na to: „Počkat, ne. Per favore... ne.“
Já: „Mluvíte anglicky?“ Ona povídá: „Jsem z Irska.“
Tak říkám: „Co tady děláte?“
Povídá: „Před půl rokem jsem potkala Itala a přestěhovala se.
„Pracuju v cukrárně jeho matky a potím se. Pomozte mi.“
Blbka jedna. Takže...
Ale na téhle práci je super,
že po tolika letech stand-upu
konečně můžu cestovat mezinárodně, a nemyslím jen Kanadu.
Na svém prvním mezinárodním turné jsem byl loni.
Bylo to v Evropě. Začali jsme ve Francii. Bylo to super.
Můj předskokan je jeden z mých nejlepších přátel
Francesco De Carlo, vtipný italský komik.
A když jste v jiné zemi, snažíte se naučit drobné fráze, že?
Když vejdete do obchodu ve Francii, řeknete „Bonjour. Merci.“
A při odchodu „Au revoir“.
Ale Francescův přízvuk v italštině je tak silný,
že pokaždé, když řeknu: „Au revoir“ tak za sebou slyším: „Au vau.“
„Francesco, co to říkáš?“ „Nevím, nemůžu to slovo říct.“
Čau.
Jsem tak zvyklý vystupovat před americkým publikem,
že mě ani nenapadlo, že i drobnosti budou tak jiné, víte?
Například americké publikum,
když mu položím otázku, hledám odpověď „ano“.
Američané vždycky říkají...
Tak prostě říkáme ano.
Takže jsem v Paříži.
Dělám show. Je tam tak tisíc francouzských gayů.
Gayů Francouzů. A...
Každý tak připomíná gaye, že tam vypadám jako heterosexuál.
Jako kdybych do Paříže jezdil za ženskýma.
Páni!
Představte si to.
V těchhle šortkách.
Takže jsem v téhle show, jasné? Dělám svou show.
A je tam tisíc lidí. Tak položím otázku.
Myslím, že udělají...
A přísahám bohu, že to udělají všichni.
„Ano.“
Po představení jdeme do jedné restaurace. A ta restaurace je
takové to místo, kde je to fakt snobské,
všichni vypadají strašně důležitě.
A servírky nebyly jen hezké,
byly to rovnou modelky z mola. A byly na nás tak zlé.
Byly na nás tak zlé.
Ale byly tak hezké, že kdyby mi hodily polévku do obličeje, řekl bych: „Merci.“
Jedna z nich drží obří tác s nádobím a sklenicemi.
Jde a spadne. A všechno se rozbije.
A celá restaurace se dívá. S výrazem...
Francesco jí salát. Ani nezvedne hlavu a říká:
„Nemůžeš mít v životě všechno.“
Show v Paříži byly zábavné a pak jsme vyrazili do Amsterdamu.
Byl už někdo v Amsterdamu?
Jo, skvěle jsem se bavil.
A víte co? Nemohl jsem vyslovit ničí jméno.
Jméno každého znělo jako kýchnutí.
Řekl jsem: „Ahoj, jsem Matteo.“
„Já jsem...“
A oni na to: „Gesundheit? To je můj syn.“ „Drž hubu!“
Nizozemci jsou jako publikum tak odlišní.
Když vystupujete v Itálii,
jen mrknete, a publikum na to:
„Grazie, Matteo.“
Takhle se Holanďané smějí...
Po představení přijdou a říkají:
„Tak jsem se v životě ještě nezasmál.“
„Bolí mě tváře, mám břišáky.“
„Na tenhle večer do smrti nezapomenu.“
V Amsterdamu mají všechny ty kanály,
protože si myslí, že jsou Benátky a...
Je to super. Mají tam lodě, kde lidi sedí a popíjejí.
Jsou tam bary a servírky. Je to velmi okouzlující.
Francesco říká: „Pořídíme si loď.“
Tak si pořídíme loď a ukážeme se.
Očividně jsme se chytili do pasti na turisty, protože naše loď neměla bar.
Měla jen tašku Heinekenů a...
„To je fuk. Prostě pojďme na loď.“
Takže nastoupíme na loď a je tam turistická průvodkyně.
Jediným úkolem průvodkyně je říct nám fakta o Amsterdamu.
Ale ona si myslela, že je komička, takže jsme ji okamžitě začali nenávidět.
Pokud jste už v Amsterdamu byli,
víte, že některé budovy jsou malé, jiné vysoké. Vypadají divně.
Naklánějí se dopředu a dozadu.
Ukázala na jeden jejich shluk a říká:
„Vidíte všichni ty budovy tamhle?“
My na to: „Jo,“ a ona:
„Říkáme jim přiteplené domy.“
Ta narážka na gaye je mi ukradená. Ale komik si říká:
„Jaká je pointa?“
Francesco a já jsme zvedli ruce.
Ona řekla: „Ano?“ A my: „Proč jsou to přiteplené domy?“
Ona na to: „Protože se tulí!“
Kráva.
Tak jsme viděli Evropu.
Hned potom jsem jel na pár show do Austrálie.
Nikdy jsem v Austrálii nebyl.
A zjistil jsem, že Američané o Austrálii nic nevědí.
Jako vážně. Byl jsem v Sydney, když mi volá kámoška.
Povídá: „Jak exotická je Austrálie?“
Já na to: „Jsem v Sephoře.“
Nevěděl jsem, že to vědí všichni Australané.
Cestou tam jsem byl na Instagramu
a říkám: „Těším se, jak si pochovám koalu.“
Ale nechci si ji pochovat... To je další tah bílé ženy.
Chovat koalu. Ne všechny bělošky,
ale ty samé bělošky, které ve 13 odjely na jarní prázdniny na Bahamy
a vrátily se s copánky ve vlasech.
Vzpomínáte? „Molly, máš zrzavé vlasy.
„Tohle je Chicago. Nasaď si čepici.“
Jen jsem žertoval. Řekl jsem: „Jedu do Austrálie.
„Těším se, jak si pochovám koalu.“
Nedošlo mi, že tenhle fakt všichni znají.
Dostal jsem stovky vzkazů od Australanů, co říkali:
„Víš, mají chlamydie.“
Jo, ale já se nesnažím lízat jí kundu.
Tohle se vážně děje? Tolik Američanů se snaží...
„Řekni sýr!“
Odepsal jsem: „Včera jsem nebyl gay.
„Byl jsem s medvědy, co mají chlamydie.“
Ale ten přízvuk. To je něco.
Hele, chápu, jsem tu cizinec. To já mám přízvuk.
Ale každé ráno jsem objednával snídani
a ten chlap to zvedl a řekl: „Haló?“
Já na to: „Máte jogurt a granolu?
„Dal bych si něco lehkého.“
Vím, že to neříkal, ale mně to znělo, jako by říkal...
A vždycky to zakončil: „Jestli chcete.“
Bál jsem se cokoli říct, tak jsem řekl ano.
Takže jsem každé ráno měl k snídani lososa.
Dejte si pozor na australský přízvuk.
Musíte ho umět poznat. Protože když jsem byl v 18
na vysoké, přišla jedna studentka z výměnného pobytu
a řekla: „Ahoj.“
Já se snažím být milý a říkám: „Páni, vítej v Chicagu z Austrálie.“
A ona na to: „Vlastně z Nového Zélandu.“
Dobře, neřekl jsem Čína. Byl jsem fakt blízko.
A jak otravný byl Nový Zéland během pandemie?
Pamatuje si to někdo?
Jejich premiér byl každý den v televizi a říkal:
„Jen chci říct, že na Novém Zélandu nemáme covid.“
Říkám si: „Protože tam nikdo nežije!
„Já jsem na Manhattanu, ty idiote!“
To by zvládl každý. „Ty půjdeš tam a ty zas tamhle.
„Problém vyřešen.“
Když děláte tuhle práci,
hodně cestujete.
Jsem pořád v Uberech.
Prostě... Všude, kam přijedu, v každé zemi, každém městě,
jsem v Uberu.
Kamkoli přijedete, všude mají vlastní kulturu Uberu.
V New Yorku je kultura Uberu velmi specifická.
Chci se zeptat, tady v Los Angeles,
chci vědět, zatleskejte...
jestli s řidičem Uberu mluvíte.
Co to s váma je?
V New Yorku s řidiči Uberu nemluvíme.
Nechtějí s námi mluvit.
Takhle moc spolu nechceme mluvit.
Měl jsem autonehodu v Uberu na 39. a 6. ulici
a pořád jsem řidiči Uberu nic neřekl.
V zrcátku jsme měli přímý oční kontakt.
Stiskl jsem Cancel a vylezl jsem z auta.
Ale všude jinde si s vámi chtějí povídat.
Nejhorší je Severní Karolína.
Nejhorší byla Severní Karolína.
Řekl jsem, co jsem řekl.
Běžím ke svému Uberu. Prší. Musím na letiště.
Než vůbec zavřu dveře, je řidič noční můra Newyorčana.
Otočí se. „Ale ale.
„Vypadá to, že dnes někdo jede na letiště.“
Ne!
Snažím se použít všechny mezinárodní znaky.
Říkám mu: „Bez konverzace!“ Mám osm sluchátek.
Jemu to je úplně jedno. Je připraven na brunch.
Říká: „To je skvělé, protože musím pak navštívit svého syna,
„který bydlí u letiště.“
„Fajn.“
Pak řekl, a tohle si nevymýšlím, řekl:
„Můj syn má
„rakovinu.“
Tak jsem to zrušil
a vystoupil jsem z auta.
Jak na to mám reagovat?
Dostaneš pět hvězdiček.
Jednou jsem říkal tenhle vtip a jedna žena křičela.
Říkala: „To není vtipné!“
Já na to: „Jste snad řidička Uberu?“
Taková blbost.
Říká: „Já jsem přežila rakovinu!“
Tak jsem to zrušil a odešel.
O to jde, hodně cestuju, létám, jsem v nových hotelech,
v Uberech. Pořád mě bolí záda.
Mluvil jsem se svým přítelem Mitchem.
Ani nevím, jak s tím příběhem začít.
Najal jsem si společníka, ani jsem nechtěl.
Opravdu jsem nechtěl. Stalo se tohle.
Mluvil jsem s Mitchem a říkal jsem: „Bolí mě záda.
„Musím jít na masážní terapii.“
Ale Mitch není ve správném rozpoložení.
Je to čerstvě rozvedený gay v nejlepších letech i sexuálně,
což zní nadbytečně.
Když jsem to řekl, odpověděl: „Potřebuješ maséra?
„Mám pro tebe perfektního chlapa.“
Já jsem takovej blbec. Ten chlap mi píše.
První vzkaz je: „Beru jen hotovost.“
Tak říkám: „Jasně.“
Pořád mi říkal, že se sejdeme v Čínské čtvrti.
Vzpomínám si, jak jsem tam šel a říkal:
„Tohle mě děsí.“
Bylo by snadné mě zabít, takže...
Bylo nemožné to najít.
Připadal jsem si jako ve svatyni v Zeldě. Nemohl jsem najít východ.
A víte, co je zvláštní? Když jdete do lázní,
většinou tam zní hudba. Pouštějí Enyu.
Vejdete tam a slyšíte:
Kdo může říct, kam vede cesta...
Tam ale žádná Enya nebyla.
Pod neonovým světlem vidím děsivého muže: „Běž tamhle, svlíkni se.“
Tak říkám: „Už jdu.“
Kéž bych si to vymýšlel. Vejdu do místnosti,
je tam stůl, žádná deka, a lehnu si, nahý, zadkem nahoru,
připravený na smrt.
Jde o to, že se dívám
skrz ten masážní stůl... Je tam díra jako do koblihy, že?
Jo, takže vidím na na zem.
Dívám se na podlahu, slyším, jak se zavírají dveře,
vidím dvě nohy vepředu a pak mu spadnou kalhoty.
Ale já jsem tak hloupý, že si říkám: „Musí mu být teplo.“ Ani mi to...
Začal mě masírovat,
a protože je to masáž, začal jsem usínat.
O 10 minut později se probudím s prstem v zadku.
Chvíli si říkám: „Znásilňují mě.“ A pak si říkám: „Ne, jsem tu správně.
„Za tohle jsem zaplatil.“
Ano. Zaplatil jsem za to. A...
Dal jsem mu dýško.
Pak zavolám Mitchovi: „Jak jsi mě tam mohl poslat?“
A on říká: „Bavil ses?“
Já: „Jasně že jsem se bavil!“
Měl bych něco dělat. Měl bych se dát masírovat.
Měl bych dělat jógu, strečink. Měl bych něco dělat, ale nedělám.
Jsem líný. Chodím do posilovny,
jenže... Tělocvična byla pro mě velký sousto,
protože nejsem sportovec. Nikdy jsem nebyl.
Ve sportovním prostředí se necítím dobře.
Když jsem byl malý, měl jsem sporty rád.
Hokej, fotbal, cokoli.
Ale tátové, děti a trenéři byli tak zlí a homofobní,
že jsem si řekl: „Fajn, budu zpívat.“
Protože jde o to, že vím, že teď zobecňuji.
Zatleskejte, jestli jste hetero.
Gayové, odveďte je! Ne, já...
Jen vás škádlím.
Ale takhle se to děje.
Vím, že teď zobecňuju.
Ale když jdou heteráci do posilovny,
možná začali, když jim bylo asi 15.
Jsou se svým trenérem nebo s kamarády nebo s fotbalovým týmem... To je fuk.
Takže začínají v patnácti
a vývoj je takový... Je to pro ně snazší.
Jdou s kamarády, jsou sebevědomější,
pak vypadají lépe, pak chodí pořád a je to společenské.
Ale všiml jsem si, že se ožení, je jim 30 a mají děti.
Tehdy nastoupí gayové.
Vylezeme z úkrytu. A říkáme: „Vzduch je čistý!“
Ale dodnes nevím, jak v tělocvičně mluvit s heterokluky.
Nejsme na stejné vlně.
Je tam trenér... Ne můj, ale ten z posilovny.
Jmenuje se Giovanni. Je z Bronxu.
Je to Hispánec. Je velmi děsivý, dominantní. A...
Vídáme se každý den.
A když někoho vidíte každý den, vzájemně se uznáváte.
Ale to, jak se ke mně on chová, prostě přijde a udělá...
A já nevím, jak reagovat, takže prostě...
Odpovídám i na to, na co se ani nezeptal.
On řekne: „Nazdar.“ „Dobře, díky.“
Jednou jsem cvičil, ten den se cvičila ramena,
tak jsem tam seděl, posiloval ramena,
díval se do zrcadla,
a největší chlap v posilovně byl kentaur.
Ten muž byl obr.
A blížil se ke mně.
Cítil jsem se jako Josie Grossieová. Jako na maturiťáku?
Přišel ke mně a řekl: „Můžeš mě jistit?“
Říkám: „Dobře, díky.“ Vlastně ne.
To jsem neřekl. Tak jdu k bench pressu.
Bylo tam 450 kilo na každé straně.
Hmotnost...
Chtěl jsem říct: „Pane, máte větší šanci přežít,
„když poprosíte vítr, aby vás jistil.“
Takže...
Stoupl jsem si za něj a takhle jsem natáhl ruce,
protože jsem to viděl u jiných.
Na heterácích se mi líbí, že se nestydíte.
U prvního zdvihu už jste na olympiádě.
Říkáte: „Jo!“ A já panikařím.
Říkám: „Jsem to jen já a mé slaboučké ručičky!
„Jediná věc, co tohohle chlápka drží naživu.“
Jestli to spadne, umře,
a já budu pobíhat jako Nathan Lane v Ptačí kleci jako „Záchranka“!
Prostě...
Nemůžu!
Byla to úleva, když bylo po všem. Řekl: „Díky, kámo.“
Já na to: „Už nikdy víc!“
Rozhodl jsem se pro trenéra.
To mi dodá sebevědomí.
Budu vědět, co dělám, nebudu se cítit tak ztracený.
Proces najímání trenéra je zábavný.
Řeknete manažerovi: „Chci trenéra.“
Otevřou si knihu, ukážou fotky a já na to:
„Tenhle je sexy.“
Vybral jsem toho nejděsivějšího.
Měl plnovous.
Jmenoval se Damon. A pak jsem začal fantazírovat.
Bude to jako epizoda z Ricki Lake.
Máma mě nemůže kontrolovat.
Je mi 13 a říkám: „Naser si.“ Chápete?
Pak na mě vyletí výcvikář, řve na mě a já brečím.
To byla jen fantazie.
Šel jsem se s ním setkat. Nikdy předtím jsem ho neviděl.
Říkám: „Ahoj, Damone, jsem Matteo. Jaký byl víkend?“ A on na to:
„Můj pes je nemocný, tak jsem z toho rozrušenej.“
Z toho jsou stvořeny sny
Je děsně gay a Australan.
Mám ho moc rád.
Rozhodl jsem se, že řeknu Giovannimu, druhému trenérovi,
že o něm mám vtip.
Protože jestli mám o někom dělat vtipy, měl by o tom vědět.
A Mariah se mi neozvala, ale...
Ahoj, Mariah.
Ale šel jsem za ním a řekl: „Jmenuju se Matteo.
„Jsem komik.“ A tak nějak jsem ten vtip vysvětlil.
A on neodpověděl.
Ale teď, když ho vidím v posilovně, udělá tohle.
Opravdu ho chci ošukat.
Je legrační psát stand-up.
Každý to dělá úplně jinak.
Někteří lidé mají celou hodinu
a mluví o nějakém dramatu nebo mají jedno téma.
Vždycky jsem měl pocit, že můj stand-up je spíš:
„Doženeme to u brunche.“ Nevím, je to prostě lehký.
Možná píšu špatně, ale...
Je to těžké, protože opravdu jen mluvím o svém životě
a o některých věcech opravdu mluvit chci.
Chtěl jsem mluvit o tom, že jsem Mexičan a...
Moje máma je Italka...
Máma je Italo-Mexičanka,
takže vypadám jako Džafar, kdyby udělal coming out.
„Princ Abubu.“
Je děsně gay.
Džafar byl gay. Pamatujete si jeho přání?
„Přeji si, aby se do mě princezna Jasmine zoufale zamilovala.“
Říkám: „Holka, to jsme si přáli všichni.“
Děsně gay.
Vrátíme se k Mexičanům. Víte, kdo ještě je gay?
Mufasa. Dobře. Takže...
Mufasa je gay! A vím, že Scar je gay, toho ale přeskočíme.
Je tam scéna, kde Mufasa křičí na Scara,
a pak se objeví Zazu a...
Zazu je taky gay. Takže...
Mám pár kokosů
Panenko skákavá! Fajn, takže...
Zazu mu přistane na rameni. Začnou Scara pomlouvat.
Zazu o něm řekne vtip.
Říká: „Byl by z něj krásný koberec.“
A Mufasa jako pravej chlap říká:
„Ach, Zazu.“
Já na to: „To je gay!“
To poznám.
Dobře, tak ještě jeden.
Ještě jeden. Vážně si myslím,
že kouzelné zrcadlo ze Sněhurky je taky gay.
Mýlím se snad?
Zaprvé, na střední jsem byl tím zrcadlem já.
Říkal jsem nejlepším kámoškám: „Ty jsi nejkrásnější.“
Znám to...
Znám tenhle život.
Ale to zrcadlo bylo mrcha.
To zrcadlo vědělo, že je královna šílená.
Aby všechno fungovalo hladce, stačilo, aby řeklo: „Ty jsi nejlepší.“
A jednoho dne se objevila a řekla:
„Kdo je v zemi nejkrásnější?“
„Tahle mrcha. Dostaň ji!“ Víte co.
Uklidněte se.
Jsem částečně Mexičan a mluvím španělsky.
Nejdřív jsem se naučil italsky
a teď, když mluvím španělsky, mám silný italský přízvuk.
Když mluvím s jinými Latinoameričany, říkají:
„Zníš jako Mario.“
Důvod, proč o své mexické rodině nic nevím,
je příběh jak z telenovely,
ale nejlepší způsob, jak ho popsat, je...
Před pár lety jsem dělal
mexický televizní pořad s názvem Noches con Platanito.
Je tu pár Mexičanů. No dobře...
Znamená to Noc malého banánu a...
je to super mexické. Moderuje ho klaun. Nedává to smysl.
Když jsem šel do té show,
producent řekl: „Zeptá se na tvého dědu.“ Můj děda je Mexičan.
Když jsem tam přišel, první otázka zněla:
„Tvůj děda je Mexičan. To znamená, že jsi Mexičan.
„Tak nám pověz o svém dědovi.“
Já na to: „Ano, to je pravda. Můj děda je z Jalisca.“
A víte...
Víte...
Ale řekl jsem: „To je pravda.
„Rodina mého dědy je z Jalisca v Mexiku.
„Ale nikdy jsem je nepoznal,
„protože můj děda a babička spolu měli pět dětí.
„A on měl zároveň
„pět dětí s jinou ženou a...
„dal jim stejná jména.“
Čekal jsem, že na to v Noches zareagují.
Místo toho on říká: „Tvůj děda je moc chytrý.“
Tak jsem se víc sbližoval se svým mexickým původem.
Můj manžel je z Mexika,
takže jsem tam hodně jezdil, když jsme spolu chodili na dálku.
Teď žije v New Yorku.
Všiml jsem si,
že pokaždé, když jedu do Mexika,
je tu problém. Pokaždé.
Naposled jsem byl v Mexiku, než se odstěhoval do Států,
v San Antoniu v Texasu.
A... Ne. A...
Je tam krásně, takže...
Ale doslova jedu na letiště.
Letím s Aeroméxico.
Jdu nahoru a všude jsou nápisy: „Zpožděný let.“
Říkám jim: „Co se to děje? Proč máme zpoždění?“ A oni na to:
„V Mexico City vybuchla sopka,
„takže nevíme, jak dlouho to bude trvat,
„než se odsud dostaneme.“
Obvykle,
když uslyšíte, že ve vaší destinaci vybuchla sopka, říkáte si:
„Měl bych tu cestu přeplánovat.“
Ale... už jsem se osprchoval.
Takže...
Šel jsem na recepci a řekl: „Dobrý den, pane.
„Vím, že vybuchla sopka, ale...
„Já už se osprchoval a...
„Možná nevíte, co to znamená,
„ale určitě tu máte letušku, která to ví, takže...
„Mám tu asi tři hodiny práce a...
„Chcete pomoc? Já jsem svěží.
„Tak mě pošlete a já si na tu sopku sednu.“
Jeden heterák říká: „Nechápu, o to čem mluví.“
Zdrželi jsme se o sedm a půl hodiny.
Sedm a půl hodiny.
Byl jsem tam jediný Američan. Ostatní byli Mexičani.
Fascinovalo mě to,
protože se seřadili jako malá armáda.
Dva po dvou na vozíčku.
Všechny ty abuely na vozíčku.
Jen 16 kokosů. Jen...
Vzpomeň si na mě
A já jsem je sledoval.
Žádný mobil, žádný iPhone, nic.
Sedm a půl hodiny, jsou prostě...
Čekáme, až vyleze pilot a řekne:
„Poletíme? Nepoletíme?“
Konečně, po sedmi a půl hodinách,
se objeví pilot, takový malý mužíček.
Dramatické. Mohl nám to říct rovnou,
ale musel přijít na pódium.
Tak přišel, došel k mikrofonu a řekl...
„Dobře, všichni.“
To znamená: „Jdeme.“ Takže...
Nastoupíme, všichni jsou spokojení.
Vzpomeň si na mě
Hodinu sedíme v letadle.
Když hodně létáte, říkáte si: „Něco je špatně.“
Takže čekáme a čekáme. Až přijde oznámení.
„Tento let je zrušen.“
Já vím. Obvykle, když je váš let zrušen,
Delta, United, cokoliv, dokonce i Spirit,
pošlou vám e-mail
a řeknou: „Tady je váš nový palubní lístek.
„Tohle je váš nový čas letu. Uvidíme...“
To je ta nejmexičtější věc, co se mi kdy stala.
Tohle si nevymyslíte.
Než nás nechají vystoupit z letadla,
pilot se vrátí k tomu oznámení a říká...
„Tak jo, všichni.
„Nechám letadlo tady.
„Takže...
„Přijďte zítra ráno.
„A poletíme.“
Můj strýček Mike pilotuje letadlo?
A bylo to vtipné. Doslova...
Ráno jsme přinesli starý palubní lístek
a oni na to: „No jo, Aeroméxico.“
Bylo to vtipné. Stejní lidé, stejné oblečení.
Bylo to, jako byste byli v resortu. Říkáte si: „Ahoj!“ Chápete?
Každopádně jsme letěli do Mexika. A musím říct,
že jestli jste ještě nebyli v Mexico City, jeďte tam.
Je to nejúžasnější město na povrchu planety. Jeďte tam!
Lidé jsou neuvěřitelní.
Víte,
vyrůstal jsem v italském kulturním zázemí
a nedocházelo mi, jak jsou si Italové a Mexičani podobní.
Chci říct, velké rodiny, skvělé jídlo, katolicismus, drama. Víte, je to...
Můj manžel by řekl, že to není drama, ale jednou jsme šli po schodech
a on si dal předtím pár drinků
a vrávoral. Já říkám: „Proboha, Rodrigo, nespadni.“
A on na to: „Já nikdy nepadám.“
Dobře, Kocoure v botách. Takže...
Vzal jsem si ho, protože nechrápe.
Jen na tomhle záleží.
Je mi třicet osm. Vy ne...
Zatleskejte, pokud máte partnera, co chrápe.
Lidé, co chrápou... jsou sobečtí.
Kdo si sakra myslíte, že jste?
Celých dvanáct hodin...
dušení se tisíci zatracenými ptáky.
Co to s váma je?
A nikdo se ráno neprobouzí svěžejší
než někdo, kdo celou noc nedýchal.
Zkolabovaly jim plíce, mají modrý krk. Probudí se.
Dobré ráno.
Když spíte vedle někoho, kdo chrápe,
je jedna věc, kterou můžete udělat jen vy. Musíte ho praštit.
Praštíte ho, a on pak udělá...
Pak
máte 30 až 50 vteřin, abyste zkusili usnout.
Takže on nechrápe,
ale dělá něco opravdu divného. A jsou to dvě věci.
Mluví ze spaní.
Ale pokaždé a bez výjimky se pořád směje.
Mluvení je fajn. Je to roztomilý.
Někdo mluví ze spaní. Jsou jako...
Říkáte si: „To je milý. To zrovna sní.“
Ale ten smích.
Je půlnoc.
V místnosti je tma.
A z ničeho nic...
„Ne, chci toho velkého!“
Když je to anglicky, je to fajn.
Chápu, co se děje.
Ale on je bilingvní, někdy mluví španělsky.
A když mluví španělsky, jeho hlas klesne o celou oktávu.
Takže teď je vedle mě přítomen démon. Prostě...
Je to pořád o tom velkém?
Jednou... Podívejme, jak to tu ztichlo.
Jednou byl...
Někdy s ním vyjebávám, když spí, a...
Spal, mluvil a říkal...
Říká: „Jo, tři.“
Já na to: „Co jsou tři?“
On na to: „Tři jsou větší než dva.“
Dobře, Mariah Carey. Takže...
Miluju Mariah Carey. Je to nejlepší zpěvačka na světě.
Píše vlastní hudbu. Nemůžu se jí nabažit.
Viděl jsem ji naživo 12krát. A...
Vím, že bychom se neměli jmenovat beránci, ale umožňovatelé.
Můj jediný problém s Mariah je, že vždycky chodí pozdě.
Vždycky chodí pozdě.
Loni jsem byl na její vánoční show na Madison Square Garden
a měla dvě hodiny zpoždění.
Dvě hodiny, ne třeba hodinu čtyřicet.
Ani hodinu... dvě hodiny přesně.
A bylo tam asi 30 000 lidí.
Takže všichni čekáme. V jednu chvíli všichni ztichli
a slyšeli jste gaye křičet: „Máš dobrej účes!“
Byl oblečený jako vánoční elf a...
Vždycky má stejný otvírák. Má dýdžeje, který vyleze
a položí nám otázku. Vždycky říkáme: „Páni!“ Nebo ve francouzštině „Ano“.
Pak zahraje 30 vteřin písně. Je to zábava, že jo?
A pak řekne: „Kde jsou moje děti z 80. let?“
My na to: „Páni!“ A on. „Kdo miluje Whitney Houston?“ My na to: „My!“
Chci tančit s...
„Mariah přijde za 15 minut.“
O dvě hodiny později.
Ten chlap už pustil všechny písně.
Není nic, co by neprošel.
iTunes, Spotify, Apple Music.
A teď stahuje LimeWire. Došel mu materiál.
Je vidět, že mu došla hudba, když dělá...
„Kdo miluje Bacha?“ To bylo tak...
Konečně se objevila Mariah a bylo to velmi dramatické.
Vyšla ze stropu. Myslel jsem, že jsme ve Wicked.
Já myslel, že to je Glinda.
Buďme rádi, že
Až na to, že to nemohla udělat. A...
Celý život zpívala na playback a já...
Byla to ta nejdražší drag show, na které jsem kdy byl.
Dělám si srandu. Mariah nezpívá na playback. Myslím to vážně.
Je to fenomenální zpěvačka. Fajn, a teď ten šílený příběh,
a musím to říct legálně, její právníci jsou šílení.
Je to pravdivá historka. V roce 2016
jsem šel na její vánoční koncert
do Beacon Theater v New Yorku dvakrát v jednom týdnu a...
To není trapné.
Poprvé jsem šel, protože jsem si koupil lístky.
Podruhé mi lístky koupili přátelé. Protože jsem jít chtěl.
Na ten první ani nepřišla pozdě.
Opozdila se o pětačtyřicet minut. Přišla akorát včas.
Ta show byla fenomenální.
Ten hlas je fenomenální. Ona vypadá úžasně.
Byl to neuvěřitelný koncert, víte?
Tak jdu další večer a přivedu nejlepšího kámoše Evana,
což je heterák a závislák na koksu po odvykačce.
To v tom sehraje svou roli, takže...
Sedíme ve druhé řadě, máme skvělá místa.
Takže probíhá celý koncert. Tohle a tamto. Zpívá skvěle.
A v jednu chvíli řekne: „Teď přivedu zvláštního hosta.“
Protože jsem tam byl večer předtím, řekl jsem: „Ona neví, že já vím,
„a oni nevědí, že já vím, že je to John Legend.“
Takže pamatujte, že je rok 2016. Ona říká: „Další člověk, který přijde na pódium,
„je můj velice drahý přítel.
„Je to velmi talentovaný autor písní. Prosím, přivítejte na pódiu R. Kellyho.“
Zeptal jsem se Evana: „Jsme v zóně, kam to docákne?“
Zaprvé, ti dva nepatří na stejné pódium.
Mariah je 45letá v šatech patnáctileté a...
Víte, o čem mluvím!
R. Kelly je oblečený jako Jada Pinkett Smith v Matrixu.
Už ani nevím, co se to děje.
A pak ta píseň, co spolu zpívají...
Kaštany pečené na otevřeném ohni
A gayové vedle nás šňupou kokain. A pak...
Gayové, věc se má takhle.
Brát kokain na normálním koncertě Mariah je...
Nikdo nebere kokain na Milovníkovi snů,
ale na vánočním koncertě. To je doslova...
Čas vánoční
Prostě... Ti gayové odešli z domu. A zpívají...
Já sním o Vánocích bílých
Obrátil jsem se na Evana a řekl:
„Neopovažuj se dostat recidivu na vánočním koncertě Mariah!“
Umíte si ho představit, jak po 16 letech střízlivosti
vejde do AA a odhazuje svůj žeton? A oni na to:
„Panebože, Evane, co se stalo?“
„Mariah.“ Chápete...
Stejně.
Miluju Mariah. Tyhle divy, víte, jak to myslím?
Po určité době se s nima něco stane.
Stanou se z nich božstva a...
Protože... tohle je šílený příběh.
Loni jsem vystupoval ve Vegas,
a já ve Vegas vystupuju nerad. Nemám rád kasina ani Vegas.
Ale když vystupujete v kasinu,
promotéři se vždy snaží tu dohodu osladit.
Chtějí soutěžit s ostatními kasiny,
abyste se k nim vrátili.
Takže až tam budu... Asi proto, že jsem gay,
jejich dohoda se mnou... Dorazím tam. A oni: „Matteo, vítejte ve Vegas.
„Moc se na vás těšíme.
„Jako zvláštní dárek pro vás máme lístky zdarma
„na koncert Katy Perry dnes večer.“
Já na to: „To je v pořádku.“
Katy Perry mi nevadí. Jenže jsem ve Vegas a mám jiné povinnosti.
A oni: „Bude tam seznámení a přivítání.“
Já na to: „V kolik?“
Vzal jsem nejlepšího kámoše Evana z vánočního koncertu Mariah Carey.
Tak jdeme do sklepa Katy Perry,
a je tam všechno vyzdobené.
Její manažer nás vzal stranou. Cítil jsem se důležitý.
Přivedl mě ke Katy, která vypadá skvěle, a řekl:
„Katy, tohle je Matteo Lane. Je to komik.
„Vystupuje ve Vegas. Matteo, tohle je Katy Perry.“
A ona na to: „Komik.“
Já na to: „Ahoj.“ Ona: „Gay komik.“
Já na to: „Jo.
„A tohle je můj kamarád Evan. Je to můj předskokan.“ Ona:
„Další gay.“ On říká: „Já nejsem gay.“
Ona na to: „Jasně.“
Mám to na videu. Měl bych to zveřejnit.
Odešli jsme dřív... Měli jsme velký hlad...
Ona tančí s obřími hot dogy a hamburgery.
A já na to: „Umírám hlady.“
Zdá se, že má dobrý smysl pro humor.
V jejím životě musí být někdo,
kdo ji stále kotví na Zemi.
Všichni vaši přátelé by si z vás měli pořád utahovat.
Měli by, mí kamarádi...
Moje parta je zlá. Tohle je ošklivý příběh.
Takhle moc jsme špatní. Jednou, můj kámoš... Tohle je fakt hrůza.
Jednou zatkli mého kámoše Pattyho za to, že praštil poldu.
Vtipné je, že Patty má metr šedesát a dlouhé zrzavé vlasy.
Natočili jsme video. Takže tenhle trpasličí gay
běžel za policistou
a zněl jako slečna Piggy. Jako „Hiááá!“ Víte co?
Samozřejmě ho zatkli.
Museli jsme jet s Bobem do města a zaplatit za něj kauci. Bylo to děsné,
ale když jsme ho přivezli domů, ve chvíli, kdy otevřel dveře...
jsme hned pustili Tango z cely z muzikálu Chicago.
Otevřel dveře.
Pop, six, Cicero
Patří mu to On jen...
Dokonce i Patty to vzal s humorem.
Říkáme: „Jaké bylo vězení?“
On na to: „Předtím jsem se vysprchoval,
protože jsem myslel, že půjdu na rande. Mohlo to být fantastické.“
S kamarády nikam nechodíme. Nejsme žádná parta, co chodí ven.
Nikdo nepije a nikdo nebere drogy.
Jsme doma, koukáme na YouTube, hrajeme Fortnite a...
Jen vzácně se rozhodneme si vyjít.
A jednou Patty na své narozeniny řekl:
„Jdeme do klubu a všichni přijdou.“
Tak jdeme. Obvykle se oblékám nějak...
Jako bych pracoval v lahůdkách nebo tak něco,
a přivedl jsem kámoše Nicka. Nicka určitě znáte.
Nick vypadal jako...
Byl jsem s metr devadesát vysokou strašidelnou viktoriánskou pannou a...
Vždycky je oblečený jako čínská váza. A...
Jsme na tanečním parketu a snažíme se tančit a tak,
ale hlava všech je tady. Nick je tam nahoře.
Nick je hrozně vysoký. Není zvyklý vidět vyšší lidi než on.
Jeden chlap, který byl tak vysoký, že byl vyšší než Nick,
prošel kolem, a já vidím Nickův obličej.
Povídám: „Co se děje, Nicku?“
A on: „Kdo sem pustil Frankensteina?“
Tentýž večer jsme seděli, protože nám bylo přes třicet.
A ten večer tam měli ty go-go kluky, a já miluju...
Pro mě není nic lepšího než go-go kluk.
V New Yorku je nelegální svlékat se.
Musíte mít něco, co vás zakrývá.
Tenhle go-go kluk si lehne na stůl a začne se úplně svlékat.
Ale ponožky a boty od Birkenstocks si nechal.
Takže nejgayovatější na celé situaci
nebyl fakt, že měl holý zadek.
Ostatní gayové kolem něj říkali: „Koukejte na ty boty!“
Ale tohle je výjimečné. Vím, že je to výjimečné,
ale je to výjimečné pro mě. Dělám stand-up už 16 let a je to...
Jo, to je dlouho.
Je to legrační, protože lidi se mě vždycky ptají,
jako v rozhovorech, jak se stand-upem začít.
Asi je to férová otázka, protože...
Všechno na tom je zvláštní, víte?
Není to jako něco napsat a jednoho dne jste na pódiu.
Jsou to roky a roky za mikrofonem,
a pokud to nevíte, jste ve sklepě
s dalšími 60 rádoby komiky. Dáte své jméno do kbelíku.
Dvě hodiny čekáte, a pak máte dvě minuty.
Musíte to dělat každý večer celé roky.
Pak se nakonec propracujete k show v baru,
což je pro nás komiky... Nádhera. Mám show,
mám show v baru,
ale show v baru znamená, že se tam lidé baví
a my je rušíme...
Jde o to, že jsem gay, a je to...
Musel jsem vystupovat každý večer.
To je divné. Musíte vystupovat každý večer.
A snažíte se najít nové způsoby, jak vystupovat,
aby to bylo vtipné a tak pořád dokola.
Člověk by řekl, že nemusím říkat, že vypadám jako gay,
ale když to neřeknete, cítíte, že v místnosti je napětí.
Říkají si: „Je to Němec?“ Tak to prostě je...
Už mě nebavilo vymýšlet vtipy, že jsem jen tak přišel na pódium a řekl:
„Díky moc, je jasné, že jsem gay,“ a jedeme dál.
Moje kariéra jde teď dobře, ale asi před čtyřmi lety to tak dobře nešlo,
protože... Tohle je místo, kde jsem byl před čtyřmi lety.
Pamatuju si, že to bylo v dubnu 2021,
volal můj agent a pandemie právě začala zpomalovat.
Takže znovu otevírali komediální kluby
a můj agent volal: „Hej, Matteo,
„znovu otevírají komediální klub ve Phoenixu v Arizoně
„a musí přeškolit zaměstnance.
„Potřebují kohokoli na pódiu.“
Řekl jsem: „Budu tam.“
Tak jsem tam dojel. Uvědomte si, že to dělám každý večer,
takže nedělat to celý rok... „Ani nevím, co říct.“
V poznámkách jsem měl jen „Liza Minnelliová“. Neměl jsem kam jít.
Hodinu jsem vtipkoval o Lize Minnelliové.
Měl jsem jen úvodní vtip.
„Moc děkuju. Je jasné, že jsem gay.“
Jsem v zákulisí a slyším, jak pořadatel volá mé jméno.
„Přivítejte na jevišti Mattea Lanea.“
Vystoupím a říkám: „Dobrý večer, díky moc, je jasné, že jsem gay.“
A muž v první řadě vzhlédne a řekne: „Cože?“
A mě to docela rozhodilo. Byl jsem tak z formy,
že jsem neměl rychlou odpověď. A prostě jsem řekl:
„Nemáte rád gaye?“
On na to: „Ne.“
Byl tam se svou ženou. A ženy
jsou obvykle na gaye trochu milejší.
Tak říkám: „Máte vy ráda gaye?“ A ona na to...
Tak jsem řekl: „Dobře, já ale nemůžu odejít.“
Ale řekl jsem: „Jestli tu nechcete zůstat, můžete jít.“
Vstali a vyšli ven.
Ale v publiku byl jeden gay. Bůh mu žehnej.
Seděl v uličce a když odcházeli,
viděl jsem ho... Víte, když gayové nabírají sílu.
Blížili se a ve chvíli, kdy ho míjeli, řekl:
„A zůstaňte venku!“
Moc děkuji, Los Angeles. Bylo to úžasné.
Díky, děkuju.
Děkuju.
Díky, že jste přišli.
Dobrou noc.
Je zpátky.
Skrčte se.
Dobře.
Dobře. O co jsem přišel?
Vyhrávám.
- Hodně jsem se zlepšil. - Fajn, tak to zkus.
Dobře, mám dělat výstupy. Tak kde je můj režisér Jared?
Tak jo. Pojďme se podívat na přechod z Nového Zélandu na Uber
a trochu se do toho opři.
Když říkáš: „Hodně s touhle prací cestuju,
„jsem pořád v Uberech,“ a pak přejdeme k prvnímu vtipu...
Počkat, cože?
Ani jsem nevěděl, že je to přechod.
Chci jen přechod mezi Novým Zélandem a Uberem.
Dokončím Nový Zéland a pak nastoupím na Uber.
To je přesně ono.
Nový Zéland mě bude nenávidět.
Dobře. „Ty jdi tam a ty jdi tamhle. Problém vyřešen.“
Jako psychopat. Bože,
ani si nepamatuju, jak jsem se dostal k dalšímu vtipu, Jarede. Promiň.
Nevzpomínám si.
Přísahám, že si nevzpomínám, Jarede.
Cítím se tak ponížený. Můžeme sem pustit víc mlhy?
České titulky Kristyna