Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Eikä!
Hän huijaa!
- Hän huijaa. - Miten hän voittaa aina?
Hänellä on hyvä ohjain!
No niin, palaan pian.
Jestas, ihmiset! Olette eläimiä.
Hyvät naiset ja herrat, Matteo Lane!
Hei!
Voi luoja.
Tämä on tärkeä ilta.
Meillä on paljon puhuttavaa.
Valkoiset naiset.
Valkoiset naiset
päivisin...
Kaikki hyvin.
Olette henkilöstöosastolla tai teette PR:ää.
Kaikki on hyvin.
Mutta yksi siemaus roseeviiniä...
Ja ajattelette: "Olen illan päähenkilö."
Mitä teille tapahtuu?
Tiedämme, miltä valkoinen nainen kuulostaa humalassa.
Koska me... Te tiedätte!
Se ääni ei ole vain kova.
Se on läpitunkeva.
Läpitunkeva. Tiedätte äänen.
Vaikka nainen olisi maan alla sotilastukikohdassa,
ääni kuuluu silti: "Ranskiksia?"
Kyllä.
Ja kaikki keskustelut
valkoisten naisten kanssa ovat samanlaisia.
Ei ole väliä, missä on.
Missä tahansa, mihin aikaan tahansa.
"Sanoin Joannelle, ettei hän mene..."
Loppua ei tarvitse kuulla häneltä.
Sen voi kuulla muilta valkoisilta naisilta.
He lopettavat keskustelun puolestasi.
"Hän sanoi, etten tee työtäni, mutta..."
Olin Roomassa pari kuukautta sitten, ja...
Ciao. Ja...
Kolme valkoista tyttöä käveli kadulla, 19 - 20 -vuotiaita.
Nuoria, ensi kertaa Roomassa.
Tunsivat itsensä aikuisiksi. He söivät gelatoa.
Oikeanpuoleinen tyttö sanoi:
"Tämä gelato on parempaa kuin eilinen."
Ja tyttö keskellä sanoi:
"Taas yksi voitto TikTokille."
Toivon, että hän kuoli.
Se olisi voitto TikTokille.
On hassua, että TikTokissa ja Instagramissa...
En tiedä, mitä algoritmilleni tapahtui,
mutta näen vain pastaa kokkaavia valkoisia naisia.
En tiedä, miten niin kävi.
Italialaiset ovat toki valkoisia. Puhun vain Sarah'sta, en Mariasta.
Näin vanha olen. En tiennyt trendaavista resepteistä.
En tajunnut juttua.
Mutta resepti, jonka näen yhä uudelleen,
on aina sama. Oliiviöljyä, sipulia, valkosipulia,
tomaattipyreetä, kuohukermaa, mozzarellaa ja fusillia.
Ja pasta... Sama se. Mutta näin erään naisen.
Hän oli videolla ja sanoi:
"Jos haluat tehdä aterian, joka saa hänet..."
Hänellä ei kai ole ystäviä.
Ystävät pistävät vastuuseen asiasta.
Jos tekisin pastavideon ja sanoisin:
"Jos haluat tehdä aterian, joka saa hänet..."
Ystäväni kysyisivät myöhemmin:
"Mitä ihme homoilua se oikein oli?"
Rakastan Italiaa. Onko kukaan täällä Italiasta?
Ei Long Islandilta.
Käyn Italiassa jatkuvasti
ja kirjoitan vitsejä Italiasta.
Tajusin, että kaikkien vuosien aikana
en ole koskaan tehnyt mitään homoa Italiassa.
Siellä ollaan konservatiivisia.
Vatikaanihan on siellä.
Miehet mekoissa. "Ei tyttöjä."
Niin homoa. Mutta...
Olette ihan homoja.
En ole koskaan käynyt treffeillä...
Kävin kerran treffeillä Italiassa kolme vuotta sitten.
Olin Roomassa ja puhuin Giuseppe-nimisen tyypin kanssa.
Pinokkion serkku.
Tekstasin hänelle hotellistani.
Hän tuli sinne ja tekstasi:
"Olen alakerrassa."
Italialaisella aksentilla.
Menin alakertaan. Se oli tyypillistä Roomaa.
Hän nojasi punaiseen Vespaan. Kysyin ääneen:
"Olenko Lizzie McGuire?"
Istumassa Vespan takana. "Laula minulle, Paolo!"
Tämä on kuin unelmaa
Katsoin muuten sen elokuvan uudelleen. Paolo on meksikolainen.
Pois jätetyissä kohtauksissa sanotaan varmaan: "Kamera käy."
"Hola, Lizzie."
Italiassa tapahtuu aina jotain.
Tämä on hullua. Vuosi sitten... No niin.
Tapasin Roomassa maailman kuuluisimman naisen.
Hengailin Daniele Gattanon, italialaisen koomikon kanssa.
Hän on tosi hauska ja myös homo. Aivan kuten minä.
Kävimme yhdessä ihan tavallisessa ravintolassa.
Se ei ollut mitenkään erikoisen hieno.
"Syöttekö sisällä vai ulkona?" "Ulkona."
Oli kaunis päivä. Menimme ulos. Daniele istui minua vastapäätä.
Hän alkoi panikoida.
"Matteo, Matteo!" Kysyin: "Mitä nyt? Mitä tapahtuu?"
"Opfra, Matteo!"
Kysyin: "Opfra? Mikä on Opfra?"
"Opfra Winfrey, Matteo!"
He sanovat Oprah'a "Opfraksi". En tiedä miksi.
Käännyin ja katsoin, ja se oli Opfra!
Hiton Oprah Winfrey. Vartuin Chicagossa, ja koko aikana
en koskaan törmännyt häneen.
Ja sitten näin Oprah'n Roomassa.
Ajattelin:
"Minun on sanottava jotain Oprah'lle."
Julkkista ei muuten tavatessa pidä ottaa vangiksi.
Vain yksi ohimenevä kohteliaisuus.
"Miten voin kiteyttää kaiken, mitä olen ja ajattelen?"
Että olen amerikkalainen homo ja että hän näyttää upealta.
Mietin.
Hän tuli ravintolaan. Hän oli näin lähellä.
Riisun aurinkolasini. Katsomme toisiamme silmiin. Sanoin:
"Olet mahtava."
Tiedättekö, mitä hän sanoi minulle?
Hän sanoi: "Sinä olet mahtava!"
Vannon sen.
Hän teki meille lihapullia.
Rakastan Italiassa käymistä.
Viime kesänä... Käyn aina Sisiliassa.
Perheeni ja ystäväni ovat siellä. Kävin siellä viime vuonna.
Menin ystäväni Giovannin kanssa. Sisilian koillisosassa
on pieniä saaria, saarirykelmä,
ja yksi niistä on Lipari. Tosi pieni.
Olin Giovannin kanssa, ja menimme sinne.
Kaikki suosittelivat tiettyä ravintolaa.
"Trattoria Siciliana. Syökää siellä."
Saavuimme ravintolaan klo 19.
Se oli täynnä. Saaren ainut ravintola.
Yhdessä pöydässä oli tilaa ja kaksi tuolia.
Menimme naisen luo, joka oli ainakin satavuotias, ja...
Italialainen nainen on aina joko 25- tai 92-vuotias.
Välissä ei ole mitään.
Hän on joko upea malli Milanosta
tai E.T. aamutakissa.
Muistatteko, kun E.T. puettiin naiseksi?
Sellaisia.
Menimme hänen luokseen. Sanoimme italiaksi:
"Voimmeko istua tuonne?" Hän sanoi kyllä.
Hän saattoi meidät pöytään.
Hän käveli kuin Mariah Carey joulukonsertissa.
Hän pääsi
hädin tuskin pöydän luo.
Palataan Mariah'an pian. Minulla on tarinoita.
Menimme pöydän luo, ja tuolilla...
En tiedä, onko tämä vitsi. Niin vain kävi.
Tuolilla oli kissa, ja nainen sanoi:
"Ei."
Kysyimme: "Mitä? Miksi?" Hän sanoi: "Rocco."
Soitin Giovannille kirjoittaessani tätä.
"Kirjoitan sinusta vitsiä." Hän sanoi heti:
"Niin, Rocco."
Kävimme joka aamu kahvilla läheisessä pasticceriassa.
Sama juttu siellä. Meille kokkasi aina E.T. aamutakissa.
Oli keskikesä Sisiliassa.
Oli kuuma. Kaikki ruskettuneita.
Kerran siellä työskenteli eräs tyttö.
Kai 20-vuotias. Hän oli niin valkoinen,
että luulimme häntä kummitukseksi.
Niin valkoinen.
Sanoin hänelle: "Buongiorno."
Hän sanoi: "Buongiorno." Aloin tilata kahvia.
Sanoin...
Hän sanoi: "Odota, ei. Per favore... Ei."
Kysyin: "Puhutko englantia?" Hän vastasi: "Olen Irlannista."
Kysyin: "Mitä teet täällä?"
"Tapasin italialaisen miehen ja muutin tänne."
"Hikoilen hänen äitinsä leipomossa. Auta."
Tyhmä narttu.
Tässä työssä on hienoa se,
että vuosien jälkeen
pääsen vihdoin ulkomaankiertueille, enkä vain Kanadaan.
Ensikiertueeni oli viime vuonna.
Euroopassa. Aloitimme Ranskasta. Se oli upeaa.
Lämppärini oli aina Francesco De Carlo,
hauska italialainen koomikko.
Kun on toisessa maassa, yrittää oppia pieniä fraaseja.
Ranskalaisessa kaupassa sanotaan: "Bonjour. Merci."
Ja lähtiessä "Au revoir."
Francescon aksentti on niin voimakas,
että aina kun sanoin "Au revoir", kuulin vain "Auvau."
"Mitä oikein sanot?" "En osaa sanoa sitä sanaa."
Ciao.
Olen tottunut esiintymään amerikkalaisille.
En uskonut pienten asioiden olevan niin erilaisia.
Esiintyessä, kun odotan
myöntävää vastausta,
amerikkalaiset sanovat aina näin...
Niin me sanomme kyllä.
Olin Pariisissa.
Esiinnyin. Tuhat ranskalaista homoa.
Kaikki näyttävät siellä homoilta.
Minä näytän Pariisissa heterolta.
Kuin panisin naisia Pariisissa.
Lopeta!
Kuvitelkaa sitä. Joten...
Näissä sortseissa.
Esiinnyin siis lavalla.
Noin tuhat ihmistä. Kysyin jotain.
Luulin, että he sanoisivat...
He kaikki sanoivatkin samaan aikaan:
"Kyllä."
Show'n jälkeen menimme ravintolaan. Se ravintola
on sellainen hienosteleva paikka, jossa kaikki
näyttivät todella tärkeiltä.
Tarjoilijat eivät olleet vain kauniita,
vaan muotinäytösten malleja. He olivat todella ilkeitä meille.
Todella ilkeitä.
Mutta kauniita. Jos yksi heittäisi keittoa kasvoilleni, sanoisin "Merci."
Yhdellä oli valtava tarjotin astioita ja laseja.
Hän kaatui kävellessään. Astiat hajosivat kaikkialle.
Koko ravintola katsoi kauhuissaan.
Francesco söi salaattia eikä edes nostanut katsettaan.
"Elämässä ei voi saada kaikkea."
Pariisin keikat olivat hauskoja. Sitten lähdimme Amsterdamiin.
Onko kukaan käynyt siellä?
Minulla oli hauskaa.
En osannut lausua kenenkään nimeä.
Kaikkien nimet kuulostivat aivastukselta.
"Hei, nimeni on Matteo."
"Nimeni on..."
"Gesundheit? Hän on poikani." "Ole hiljaa!"
Hollantilainen yleisö on erilaista.
Kun esiintyy Italiassa
ja räpäyttää silmiään, yleisö sanoo:
"Grazie, Matteo."
Hollantilaiset nauravat näin.
Keikan jälkeen he sanovat:
"En ole ikinä nauranut niin kovaa."
"Poskiin sattuu. Ja vatsaan."
"En unohda tätä iltaa koskaan."
Amsterdamissa on paljon kanavia,
koska he luulevat olevansa Venetsia.
Siellä on veneitä, joissa ihmiset istuvat ja juovat.
Niissä on baari ja tarjoilijoita. Hienoa.
Francesco halusi myös veneeseen.
Hankimme veneen ja menimme paikalle.
Lankesimme turistiansaan, koska veneessämme ei ollut baaria.
Siellä oli kassillinen Heinekeniä.
"Sama se. Noustaan veneeseen."
Menimme veneeseen, ja siellä oli opas.
Oppaan ainoa tehtävä on kertoa faktoja Amsterdamista.
Mutta hän luuli olevansa koomikko, joten vihasimme häntä heti.
Amsterdamissa
jotkin rakennukset ovat vähän vinoja.
Ne kallistuvat eteen tai taakse.
Opas osoitti talorykelmää.
"Näettekö nuo rakennukset?"
Sanoimme: "Kyllä." Hän sanoi:
"Kutsumme niitä homorakennuksiksi."
Homona en välittänyt. Mutta koomikkona mietin:
"Entä vitsin huipentuma?"
Francesco ja minä nostimme kätemme.
Kysyimme: "Miksi ne ovat homorakennuksia?"
"Koska ne eivät ole suorassa!"
Narttu.
Kiersimme siis Eurooppaa.
Sen jälkeen menin Australiaan esiintymään.
En ollut käynyt Australiassa.
Olen oppinut, että amerikkalaiset eivät tiedä Australiasta mitään.
Olin Sydneyssä, kun ystäväni soitti.
"Kuinka eksoottinen Australia on?"
"Olen Sephora-liikkeessä."
On jotain, mitä kaikki aussit tietävät.
Matkalla sinne kirjoitin Instagramiin:
"Haluan pitää koalaa sylissä."
En halua... Se on valkoisten naisten juttu.
Ei kaikkien,
mutta niiden, jotka lomailivat Bahamalla 13-vuotiaana
ja ottivat letit hiuksiinsa.
"Molly, sinulla on punaiset hiukset."
"Olemme Chicagossa. Hattu päähän."
Minä vain vitsailin. "Lähden Australiaan."
"Haluan koalan syliini."
En tajunnut kaikkien tietävän.
Sain satoja viestejä australialaisilta:
"Niillä on klamydia."
No, en yritä nuolla koalan pillua.
Tekeekö joku niin? Yrittävätkö amerikkalaiset...
"Hymyile kameralle!"
Vastasin: "En ryhtynyt homoksi eilen."
"Olen ollut klamydiakarhujen kanssa."
Mutta se aksentti on ongelma.
Ymmärrän, olen ulkomaalainen. Minulla on aksentti.
Mutta joka aamu, kun tilasin aamiaista,
yksi tyyppi vastasi ja sanoi: "Haloo?"
Kysyin: "Onko teillä jogurttia ja mysliä?
"Jotain kevyttä."
Tiedän, ettei hän sanonut niin, mutta se kuulosti tältä...
Ja lopuksi aina "jos haluat."
En uskaltanut sanoa mitään, joten sanoin kyllä.
Söin joka aamu lohta aamiaiseksi.
Australialaista aksenttia pitää varoa.
Se pitää tehdä oikein. Kun olin 18-vuotias,
olin collegessa, ja vaihto-oppilas tuli
ja sanoi: "Hei."
Yritin olla mukava. "Tervetuloa Chicagoon Australiasta."
Hän vastasi: "Itse asiassa Uudesta-Seelannista."
En sanonut Kiina. Olin aika lähellä.
Uusi-Seelanti oli tosi ärsyttävä pandemian aikaan.
Muistaako kukaan?
Heidän pääministerinsä ilmoitti TV:ssä joka päivä:
"Meillä Uudessa-Seelannissa ei ole koronatartuntoja."
Minä mietin: "Eihän siellä asu ketään!"
"Olen Manhattanilla, ääliö!"
Uudessa-Seelannissa on helppoa. "Mene tuonne ja sinä tuonne."
"Ongelma ratkaistu."
Minun työssäni
pitää matkustaa paljon.
Olen jatkuvasti Ubereissa.
Joka maassa, joka kaupungissa,
Uber.
Joka paikassa on oma Uber-kulttuurinsa.
New Yorkissa on erityisin sellainen.
Olemme nyt Los Angelesissa.
Taputtakaa,
jos puhutte Uber-kuskillenne.
Mikä teitä vaivaa?
New Yorkissa emme puhu Uber-kuskeillemme.
He eivät halua puhua.
Emme tosiaan halua puhua toisillemme.
Uberini joutui auto-onnettomuuteen Manhattanilla,
enkä silti sanonut kuskille mitään.
Katsoimme toisiamme peruutuspeilin kautta.
Peruutin kyydin ja poistuin autosta.
Muualla kuskit haluavat jutella.
Pohjois-Carolina on pahin.
Se oli pahinta.
Sanoin, mitä sanoin.
Juoksin Uberille. Satoi vettä. Piti päästä lentokentälle.
Se mies oli newyorkilaisen painajainen.
Hän kääntyi ympäri. "Kappas vain."
"Joku taitaa olla menossa lentokentälle."
Ei!
Yritin antaa hänelle kansainvälisiä merkkejä.
"Ei keskustelua!" Kahdeksat kuulokkeet päässä.
Hän ei välittänyt. Hän oli valmis brunssiin.
Hän sanoi: "Hienoa, koska haluan nähdä poikani,
joka asuu lentokentän lähellä."
"Hyvä on."
Sitten hän oikeasti sanoi:
"Pojallani -
on syöpä."
Peruutin kyydin -
ja kävelin ulos autosta.
Miten sellaiseen voi vastata?
Annan silti viisi tähteä.
Kerran kerroin tämän vitsin, ja nainen huusi:
"Tuo ei ole hauskaa!"
Kysyin: "Oletko Uber-kuski?"
Niin typerää.
Hän sanoi: "Selvisin syövästä!"
Peruutin ja kävelin ulos.
Matkustan paljon. Olen lentokoneissa, hotelleissa
ja Ubereissa. Selkäni on aina kipeä.
Puhuin ystävälleni Mitchille.
En tiedä, miten aloittaa tämän tarinan.
Palkkasin seuralaisen tahtomattani.
Se ei ollut tarkoitus. Siinä kävi näin.
Sanoin Mitchille: "Selkäni on aina kipeä."
"Tarvitsen hieronnan."
Mitch ei ollut oikeassa mielentilassa.
Hän oli juuri eronnut keski-ikäinen homomies
seksuaalisessa huipussaan.
Hän sanoi: "Tarvitsetko hierojan?"
"Tiedän täydellisen miehen sinulle."
Näin typerä olen. Hieroja lähetti viestin.
Hän sanoi: "Tuo vain käteistä."
Sanoin: "Selvä."
Hän käski tavata salaisessa paikassa Chinatownissa.
Kävelin portaita ja sanoin:
"Tämä on pelottavaa."
Minut olisi helppo murhata.
En löytänyt paikkaa.
Olin kuin Zeldan pyhäkössä. En löytänyt ulos.
Tiedättekö, mikä on hauskaa? Kylpylöissä on yleensä
kylpylämusiikkia. Enyaa tai jotain.
Kun tulee sisään...
Kuka tietää, minne tie johtaa...
Siellä ei Enya soinut.
Pelottava mies neonvalon alla sanoi: "Mene tuonne ja riisuudu."
Vastasin, että menen heti.
Kunpa keksisin tämän. Menin huoneeseen.
Pöytä ilman peittoa. Kävin makuulle mahalleni alasti.
Valmistauduin kuolemaan.
Pääni oli siinä reiässä,
joka on hierontapöydissä. Kuin donitsin reikä.
Näin siis lattian.
Katsoin lattiaa ja kuulin oven sulkeutuvan.
Näin kaksi jalkaa edessäni, ja mies laski housunsa.
Olen niin tyhmä, että ajattelin: "Hänellä on kai kuuma."
Hän alkoi hieroa minua,
ja koska luulin sitä hieronnaksi, aloin nukahtaa.
Heräsin 10 minuuttia myöhemmin sormi perseessäni.
Ensin ajattelin: "Minua raiskataan." Sitten: "Ai niin."
"Maksoin tästä."
Maksoin siitä. Ja...
Annoin tippiäkin.
Hassua. Soitin Mitchille: "Kuinka kehtasit?"
"Oliko hauskaa?"
"Totta kai oli hauskaa!"
Minun pitäisi tehdä jotain. Käydä hierottavana.
Joogata, venytellä. Pitäisi, mutta en tee niin.
Olen laiska. Käyn salilla,
mutta jopa salilla käyminen on minulle vaikeaa,
koska en ole urheilullinen. En ole koskaan ollut.
En pidä urheiluympäristöistä.
Lapsena olisin halunnut urheilla.
Jääkiekkoa, jalkapalloa tai jotain.
Mutta isät, lapset ja valmentajat olivat homofobisia.
Ajattelin: "Hyvä on, alan laulaa."
Tiedän, että tämä on yleistämistä.
Heteromiehet, taputtakaa.
Homot, käykää kimppuun! Ei...
Kiusoittelen.
Mutta näin se menee.
Tiedän, että tämä on yleistämistä.
Kun heteromiehet käyvät salilla,
he ehkä aloittivat 15-vuotiaina.
He ovat valmentajansa tai ystäviensä kanssa tai jotain.
He aloittavat 15-vuotiaina,
ja heidän edistymisensä... Se on helpompaa.
He käyvät ystäviensä kanssa, saavat itseluottamusta.
He näyttävät paremmilta, käyvät useammin. Se on sosiaalista.
He menevät naimisiin, täyttävät 30 ja saavat lapsia.
Silloin homot astuvat kehiin.
Me tulemme esiin. "Reitti on selvä!"
Mutta en osaa puhua heteroille salilla.
Ei ole samanlaista energiaa.
Valmentaja... Ei minun, mutta hän on salilla.
Giovanni Bronxista.
Hän on latino. Pelottava, dominoiva.
Näemme joka päivä.
Kun näkee jonkun joka päivä, hänet huomioi.
Mutta hän huomioi minut siten, että vain tulee ja...
Enkä tiedä, miten vastata, joten...
Vastaan, vaikkei hän kysy mitään.
"Hei." "Hyvää, kiitos."
Kerran treenasin hartioitani.
Joten istuin siellä treenaamassa
ja katsoin peiliin.
Kuntosalin isoin kaveri oli kuin kentauri.
Hän oli valtava.
Ja hän lähestyi minua.
Tunsin olevani kuin Josie Grossie. "Tanssiinko?"
Hän kysyi: "Voitko auttaa?"
Sanoin: "Hyvää, kiitos." Ei...
En sanonut niin. Kävelin penkin luo.
Painoa oli noin 500 kiloa molemmin puolin.
Ne painot...
Halusin sanoa: "Selviät paremmin,
jos pyydät tuulta auttamaan."
Joten...
Menin hänen taakseen ja ojensin käteni,
koska olin nähnyt niin tehtävän.
Heteroille ei ole opetettu häpeää.
Ensi nosto, kuin olympialaisissa.
"Jee!" Panikoin.
"Vain minä ja heikot homokäteni."
"Vain ne pitävät hänet elossa."
Jos hän kuolee,
juoksen kuin Nathan Lane elokuvassa Lainahöyhenissä.
Minä vain...
En voi!
Helpotuin, kun se oli ohi. Hän sanoi: "Kiitos."
Sanoin: "Ei enää ikinä!"
Päätin hankkia valmentajan.
Saisin itsevarmuutta.
En tuntisi olevani eksyksissä salilla.
Valmentajan hankkiminen on hauskaa.
Sanoin johtajalle: "Haluan oman valmentajan."
He avasi kirjan ja näytti kuvia.
"Hän on komea."
Valitsin pelottavimman näköisen tyypin.
Iso parta ja hattu takaperin.
Damon. Sitten fantasiat alkoivat.
Ajattelin, että siitä tulee kuin Ricki Lake -jakso.
Äiti ei määräile minua.
Olen 13. "Haista paska."
Sitten kouluttaja tulee huutamaan, ja minä itken.
Se oli vain fantasiaa.
Menin tapaamaan häntä ensimmäisenä päivänä.
Sanoin: "Hei, Damon, olen Matteo. Miten viikonloppu meni?"
"Koirani on sairas ja olen poissa tolaltani."
Tämä on kuin unelmaa
Homo ja australialainen.
Tykkään hänestä.
Päätin kertoa Giovannille, toiselle valmentajalle, että tein
hänestä vitsin.
Jos teen vitsin jostakusta, kohteen pitää tietää.
Mariah ei ole vastannut, mutta...
Hei, Mariah.
Menin hänen luokseen ja sanoin: "Olen Matteo."
"Olen koomikko." Selitin vitsin.
Hän ei vastannut.
Kun näen hänet salilla, hän tekee näin.
Haluaisin naida häntä.
Stand-up on outoa.
Kaikki tekevät sen eri tavalla.
Joillakin on tunti aikaa,
ja he puhuvat draamasta tai heillä on yhtenäinen tarina.
Minun stand-upini on enemmänkin:
"Kävimme brunssilla." En tiedä, kevyttä.
Olen huono kirjoittamaan.
Se on vaikeaa, koska puhun elämästäni.
Haluan puhua joistakin asioista.
Haluan puhua siitä, että olen meksikolainen.
Äitini on italialainen...
Äiti on italialais-meksikolainen,
joten näytän Jafarilta, jos tämä tulisi kaapista.
"Prinssi Abubu."
Hän on tosi homo.
Jafar oli homo. Hänen toiveensa?
"Toivon, että prinsessa Jasmine rakastuisi minuun."
"Meillä kaikilla on ollut se toive."
Tosi homoa.
Palataan meksikolaisiin myöhemmin. Kuka muu on homo?
Mufasa. Niin. Eli...
Mufasa on homo. Tiedän, että Scar on myös.
On kohtaus, jossa Mufasa huutaa Scarille,
ja Zazu tulee paikalle ja...
Zazu on myös homo.
Minulla on ihania kookospähkinöitä
Miten homoa!
Zazu putoaa Mufasan harteille. He puhuvat Scarista.
Zazu vitsailee Scarista.
"Hänestä tulisi hieno matto."
Muuten niin miehekäs Mufasa sanoi:
"Voi, Zazu."
Selvästi homo!
Näen sen.
Yksi vielä.
Yksi vielä. Minusta
Lumikin taikapeili on todella homo.
Olenko väärässä?
Ensinnäkin, olin se peili lukiossa.
Sanoin tyttökavereilleni: "Olet kaunein."
Tiedän...
Tiedän, millaista se on.
Mutta se peili oli narttu.
Peili tiesi kuningattaren olevan hullu.
Hänen piti vain sanoa: "Olet paras."
Eräänä päivänä kuningatar kysyi:
"Ken on maassa kaunehin?"
"Tuo narttu. Tapa hänet!"
Rauhoittukaa.
Olen osittain meksikolainen ja puhun espanjaa.
Opin ensin italiaa,
ja nyt kun puhun espanjaa, minulla on italialainen aksentti.
Aina kun puhun latinoille, he sanovat:
"Kuulostat Super-Mariolta."
En tiedä meksikolaisesta suvustani mitään.
Tarina on kuin telenovelasta,
mutta paras tapa kuvailla sitä on...
Pari vuotta sitten -
olin meksikolaisessa tv-ohjelmassa Noches con Platanito.
Täällä on siis meksikolaisia.
Se tarkoittaa pienen banaanin yötä.
Se on supermeksikolainen. Sen juontaja on klovni.
Kun menin sinne, tuottaja sanoi:
"Sinulta kysytään isoisästäsi." Hän on meksikolainen.
Ensimmäinen kysymys oli:
"Isoisäsi on meksikolainen. Eli sinä olet meksikolainen."
"Kerro isoisästäsi."
Sanoin: "Se on totta. Isoisäni on Jaliscosta."
Ja...
Niin.
Mutta sanoin: "Se on totta."
"Isoisäni perhe on Meksikon Jaliscosta."
"Mutta en koskaan tutustunut heihin,
koska isoisälläni ja isoäidilläni oli viisi lasta."
"Ja lisäksi -
isoisällä oli viisi lasta toisen naisen kanssa,
ja hän antoi kaikille samat nimet."
Tuota odotin reaktioksi.
Juontaja sanoikin: "Isoisäsi on fiksu."
Olen tutustunut enemmän meksikolaiseen taustaani.
Mieheni on Meksikosta,
joten kävin siellä usein, kun olimme kaukosuhteessa.
Hän asuu nyt Nykissä.
Olen huomannut,
että aina kun menen Meksikoon,
on aina jokin ongelma. Joka kerta.
Kävin Meksikossa ennen hänen muuttoaan.
Olin Texasin San Antoniossa.
Ja... Ei.
Se on ihana paikka.
Menin lentokentälle.
Lensin Aeroméxicolla.
Kaikkialla luki: "Viivästynyt."
Mietin: "Mitä on tekeillä? Miksi lento viivästyy?"
"Tulivuori purkautui Mexico Cityssä,
joten emme tiedä,
milloin voimme lähteä."
Yleensä -
kun kuulee tulivuoren purkauksesta määränpäässä,
matkaa pitää siirtää.
Mutta olin jo huuhdellut anukseni.
Joten...
Menin palvelutiskille ja sanoin: "Hei."
"Tiedän, että tulivuori purkautui,
mutta huuhtelin anukseni."
"Et ehkä tiedä, mitä se tarkoittaa,
mutta joku stuerteista varmasti tietää."
"Minulla on noin kolme tuntia aikaa."
"Olen puhdas."
"Lähettäkää minut, niin istun tulivuoren päälle."
Yksi hetero sanoi: "En tiedä, mistä hän puhuu."
Lento oli 7,5 tuntia myöhässä.
7,5 tuntia. Tiedän.
Olin ainoa jenkki. Muut meksikolaisia.
Se oli kiehtovaa,
koska he jonottivat kuin pieni armeija.
Parijonossa pyörätuoleissa.
Kaikki mummot pyörätuoleissaan.
Kuin 16 Cocoa.
Älä unohda minua
Katselin heitä.
Ei kännyköitä, ei mitään.
Seitsemän ja puoli tuntia näin.
Odotimme, että lentäjä tulisi kertomaan,
pääsisimmekö lähtemään.
Seitsemän ja puolen tunnin jälkeen -
lentäjä tuli paikalle. Hyvin pieni mies.
Dramaattista. Hän olisi voinut kertoa heti,
mutta hänen piti kävellä korokkeelle.
Hän meni kovaäänisen luo ja sanoi:
"No niin, kaikki."
Se tarkoittaa "mennään".
Kaikki olivat tyytyväisiä.
Älä unohda minua
Istuimme koneessa tunnin.
Jos lentää paljon, tietää, että jokin oli vialla.
Odotimme ja odotimme. Kuulimme ilmoituksen.
"Lento on peruttu."
Tiedän. Yleensä, kun lento on peruttu,
Delta, United, mikä lie, jopa Spirit,
saa sähköpostin:
"Tässä uusi lentolippusi."
"Tämä on uusi lentoaikasi."
Se oli meksikolaisinta ikinä.
Tällaista ei voi keksiä.
Ennen kuin pääsimme ulos
koneesta, lentäjä kuulutti:
"No niin, kaikki."
"Jätän koneen tähän."
"Joten..."
"Tulkaa takaisin huomisaamuna."
"Sitten lähdemme."
Kuin Mike-setäni.
Se oli hauskaa. He todella...
Tulimme aamulla vanhan lentolippumme kanssa.
"Juu juu, Aeroméxico."
Se oli hauskaa. Samat ihmiset, samat asut.
Kuin lomakeskuksessa. Sanotaan: "Hei!"
No, lähdimme Meksikoon. Ja jos ette ole
käyneet Mexico Cityssä, käykää.
Se on maailman upein kaupunki. Menkää!
Ihmiset ovat uskomattomia.
Vartuin italialaisessa -
kulttuurissa. En tajunnut,
miten samanlaisia ne ovat.
Isoja perheitä, hyvää ruokaa, katolilaisuutta, draamaa.
Mieheni väitti, ettei ole dramaattinen, mutta kerran portaissa
parin drinkin jälkeen
hän horjahteli. Sanoin: "Älä kaadu."
Hän vastasi: "En koskaan kaadu."
Hyvä on, Saapasjalkakissa.
Nain hänet, koska hän ei kuorsaa.
Se riittää minulle.
Siinä kaikki. Olen 38.
Taputtakaa, jos kumppaninne kuorsaa.
Ihmiset, jotka kuorsaavat, ovat itsekkäitä.
Keitä hitossa he luulevat olevansa?
12 tuntia tätä...
Tukehtumista tuhanteen kulliin.
Mikä heitä vaivaa?
Kukaan ei herää aamuisin virkeämpänä kuin joku,
joka ei ole hengittänyt koko yönä.
Keuhkot ovat painuneet kasaan, niska on sininen.
Hyvää huomenta
Kun nukkuu jonkun kuorsaavan vieressä,
voi tehdä vain yhden asian: lyödä häntä.
Kun häntä lyö, käy näin...
Ja sitten
on 30 - 50 sekuntia aikaa yrittää nukahtaa.
Hän ei kuorsaa,
mutta hän tekee jotain outoa. Kaksi asiaa.
Hän puhuu unissaan.
Mutta joka kerta hän nauraa.
Puhuminen käy. Se on aika söpöä.
Kun joku puhuu unissaan...
"Tuo on tosi söpöä. Hän näkee unta."
Mutta se nauru...
On keskiyö.
Huone on pimeänä.
Ja sitten yhtäkkiä...
"Ei! Haluan ison!"
Englanniksi se ei haittaa.
Ymmärrän sen.
Mutta joskus hän puhuu espanjaa.
Hänen äänensä laskee oktaavin.
Silloin vieressäni on demonin riivaama ihminen.
Onko se yhä se iso?
Kerran... Nyt tuli hiljaista.
Kerran hän oli...
Joskus kiusaan häntä, kun hän nukkuu.
Hän puhui unissaan ja sanoi:
"Niin. Kolme."
Kysyin: "Mitä on kolme?"
Hän vastasi: "Kolme on isompi kuin kaksi."
No niin, Mariah Carey. Eli...
Pidän Mariah Careystä. Minusta maailman paras laulaja.
Hän tekee oman musiikkinsa. En saa tarpeekseni.
Olen nähnyt hänet livenä 12 kertaa.
Meitä ei pitäisi kutsua lampaiksi, vaan mahdollistajiksi.
Mariah on aina myöhässä. Se on ongelma.
Aina myöhässä.
Viime vuonna joulukonsertissa Madison Square Gardenissa
hän myöhästyi kaksi tuntia.
Ei edes tunti 40 minuuttia.
Tasan kaksi tuntia.
Siellä oli 30 000 ihmistä.
Me odotimme. Yhdessä vaiheessa oli hiljaista,
ja joku homo huusi: "Hiuksesi ovat hyvin!"
Hän oli pukeutunut kuin joulutonttu.
Mariah'lla on aina sama lämppäri. DJ, joka tulee lavalle
ja kysyy jotain. Vastaamme aina "jee" tai "kyllä".
Hän soittaa 30 sekuntia laulua. Se on hauskaa.
"Missä 80-luvun kultani ovat?"
"Kuka rakastaa Whitney Houstonia?" "Me!"
"Mariah tulee 15 minuutin päästä."
Kaksi tuntia myöhemmin.
DJ oli jo soittanut kaikki biisinsä.
Hän oli käynyt kaiken läpi.
iTunes, Spotify, Apple Music.
Hän latasi LimeWirea. Se mies oli lopussa.
Oli selvää, että musiikki alkoi loppua kesken, kun hän...
"Kuka rakastaa Bachia?" Se oli niin...
Viimein Mariah tuli. Se oli dramaattista.
Hän tuli katosta. Ihan kuin jossain Wickedissä.
Luulin häntä Glindaksi.
Ollaan iloisia
Hän ei pystyisi siihen.
Hän huulisynkkasi henkensä edestä, ja minä...
Se oli kallein drag-show, jossa olen koskaan ollut.
Pilailin, Mariah ei huulisynkkaa. Oikeasti.
Hän on upea laulaja. Minä... Tämä onkin hullu tarina.
Minun on pakko sanoa näin juristien vuoksi.
Tositarina. Vuonna 2016 menin
hänen joulukonserttiinsa
New Yorkin Beacon Theaterissa kahdesti viikon aikana.
Se ei ole noloa.
Ostin liput itse ensimmäisellä kerralla.
Toisella kerralla ystäväni ostivat liput.
Ensimmäisellä kerralla hän ei myöhästynyt.
45 minuuttia myöhässä. Juuri ajallaan.
Konsertti oli ilmiömäinen.
Ilmiömäinen ääni. Hän näytti upealta.
Konsertti oli uskomaton.
Seuraavana iltana toin parhaan ystäväni Evanin,
hetero ja toipuva kokaiiniaddikti.
Tämä liittyy asiaan.
Istuimme toisessa rivissä. Meillä on loistavat paikat.
Mariah veti konsertin. Sitä sun tätä. Hän lauloi hyvin.
Hän sanoi: "Kutsun lavalle erikoisvieraan."
Edellisen illan vuoksi sanoin: "Kukaan ei tiedä,
että tiedän, että kyseessä on John Legend."
Muistakaa, että oli vuosi 2016. Hän sanoi: "Seuraavana lavalle tulee -
rakas ystäväni."
"Hän on lahjakas lauluntekijä. Toivottakaa tervetulleeksi R. Kelly."
Kysyin Evanilta: "Onko tämä vitsi?"
Ne kaksi eivät kuulu samalle lavalle.
Mariah oli 45-vuotias quinceañera- mekossa ja...
Tiedätte, mistä puhun!
R. Kelly taas oli kuin Jada Pinkett Smith Matrixissa.
En tiennyt, mitä oli tekeillä.
Heidän laulamansa biisi oli...
Kastanjoita paahtumassa takassa
Ja homot vieressämme vetivät kokaiinia.
Homot, juttu on näin.
Kokaiini normaalissa Mariah-konsertissa...
Ei, kun Dream Lover soi.
Mutta joulukonsertissa! Hän laulaa...
Joulun aika
Ne homot lähtivät kotoaan ajatellen...
Taas valkeata joulua
Sanoin Evanille:
"Älä vain retkahda Mariah'n joulukonsertissa!"
16 vuotta kuivilla,
ja sitten hän menisi AA:han.
"Voi luoja, Evan. Mitä tapahtui?"
"Mariah."
Sama juttu.
Rakastan Mariah'a. Hän on diiva.
Diivoille tapahtuu usein jotain.
Heistä tulee jumalia,
koska... Tämä on hullu tarina.
Esiinnyin Vegasissa viime vuonna,
enkä pidä siitä. En pidä kasinoista enkä Vegasista.
Kun esiintyy kasinolla,
promoottorit tarjoavat lisukkeita.
Jotain parempaa kuin muilla,
jotta ihmiset palaisivat.
Kun saavuin... Koska olen homo,
he tarjosivat... He sanoivat: "Tervetuloa Vegasiin."
"Mahtavaa, että tulit."
"Extrana hankimme sinulle ilmaiset liput
Katy Perryn konserttiin tänään."
Sanoin: "Ei kiitos."
Katy Perry on ok. Mutta Vegasissa oli muuta tekemistä.
"Siellä on fanitapaaminen."
Kysyin: "Mihin aikaan?"
Toin parhaan ystäväni Evanin Mariah Careyn joulukonsertista.
Menimme Katy Perry -kellariin,
joka oli koristeltu.
Manageri tuli. Tunsin olevani tärkeä.
Hän vei minut upealta näyttävän Katyn luo ja sanoi:
"Katy, tässä on Matteo Lane. Hän on koomikko."
"Esiintyy Vegasissa. Matteo, tässä on Katy Perry."
Katy sanoi: "Koomikko." Minä sanoin:
"Hei." Hän vastasi: "Ai, homokoomikko."
Vastasin: "Niin."
"Tässä on ystäväni Evan." Katy sanoi:
"Toinen homo." Evan sanoi: "En ole homo."
Katy: "Etpä tietenkään."
Se on videolla. Pitäisi julkaista se.
Lähdimme aikaisin. Meillä oli nälkä.
Hän tanssi jättihodareiden ja purilaisten kanssa.
Sanoin: "Kuolen nälkään."
Katyllä on hyvä huumorintaju.
Hänen elämässään on oltava joku,
joka pitää hänet maanläheisenä.
Kaikkien ystävien pitäisi pilkata koko ajan.
Kyllä. Minun ystäväni...
He ovat liian ilkeitä. Tämä on kamala tarina.
Olemme kauheita. Kerran... Tämä on kamalaa.
Kerran ystäväni Patty pidätettiin poliisin lyömisestä.
Patty on 163-senttinen, pitkät punaiset hiukset,
ja kuvasimme sen. Kuin homohaltija
olisi juossut poliisin perässä.
Hän kuulosti Miss Piggyltä.
Tietysti hänet pidätettiin.
Bob ja minä menimme maksamaan takuut. Tämä on todella ilkeää,
mutta heti kun hän avasi kotioven,
soitimme Cell Block Tangon musikaalista Chicago.
Hän avasi oven.
Pop, kuusi, Cicero
Hän ansaitsi sen
Patty otti sen huumorilla.
"Millaista putkassa oli?"
"Huuhtelin anukseni, koska luulin meneväni treffeille."
"Putkassa ajattelin, että nyt fantasiani toteutuu."
Minä ja ystäväni emme käy ulkona. Emme ole sellaisia.
Emme juo emmekä käytä huumeita.
Katsomme Youtubea, pelaamme Fortnitea ja...
Käymme hyvin harvoin ulkona.
Pattyllä oli synttärit. Hän sanoi:
"Menemme klubille ja kaikki tulevat mukaan."
Menimme. Pukeudun yleensä...
Näytän aina deli-työntekijältä.
Toin kaverini Nickin. Tiedätte varmaan Nickin.
Ja Nick näytti...
Olin 193-senttisen viktoriaanisen nuken kanssa.
Hän näyttää aina kiinalaiselta vaasilta.
Olimme tanssilattialla ja yritimme tanssia,
ja kaikkien päät olivat tässä. Nick oli muita ylempänä.
Nick on tosi pitkä. Hän ei ole tottunut näkemään itseään pidempiä.
Yksi Nickiä pidempi tyyppi
käveli ohi, ja näin Nickin ilmeen.
Kysyin: "Nick, mistä on kyse?"
"Kuka päästi Frankensteinin tänne?"
Myöhemmin sinä iltana... Istuimme, koska olimme yli kolmekymppisiä.
Sinä iltana siellä oli go-go-poikia.
Mikään ei voita go-go-poikia.
New Yorkissa on laitonta olla alasti.
Jotain pitää peittää jollakin.
Go-go-poika nousi pöydälle ja alkoi riisuutua alasti.
Hänellä oli yhä sukat ja Birkenstockit.
Homointa siinä tilanteessa ei ollut se,
että hänen peräreikänsä näkyi.
Vaan sen, että homot ympärillä sanoivat: "Katsokaa noita kenkiä!"
Tämä on todella erityistä
minulle. Olen tehnyt stand-upia 16 vuotta.
Se on pitkä aika.
Minulta kysytään aina
haastatteluissa: "Miten koomikon ura alkaa?"
Se on kai aiheellinen kysymys, koska...
Kaikki tässä on outoa.
Ei voi vain kirjoittaa jotain ja mennä lavalle.
Pitää käydä vuosikausia kykyilloissa,
joissa ollaan kellarissa -
60 muun halukkaan kanssa. Nimi ämpäriin.
Kahden tunnin jälkeen pääsee lavalle minuuteiksi.
Sitä on tehtävä vuosia joka ilta.
Lopulta pääsee baarikeikoille.
Meille koomikoille se on hohdokasta.
"Teen baarikeikkoja."
Mutta siellä ihmiset pitävät hauskaa,
ja koomikko pilaa illan.
Olen homo, ja se on...
Minun piti tulla kaapista joka ilta.
Outoa. Pitää tulla kaapista joka ilta.
Piti yrittää keksiä uusia tapoja
tulla kaapista ja tehdä siitä hauskaa.
Näytän ja kuulostan kyllä homolta,
mutta se on silti pakko mainita.
"Onko hän saksalainen?" Se on niin...
Olin kyllästynyt keksimään vitsejä, joten menin lavalle sanoen:
"Kiitos, olen selvästi homo." Ja jatkoin siitä.
Urani sujuu nyt hyvin, mutta neljä vuotta sitten ei niinkään.
Olin oudossa tilanteessa neljä vuotta sitten urani suhteen.
Oli huhtikuu 2021.
Agenttini soitti. Pandemia oli juuri alkanut laantua.
Komediaklubeja avattiin uudelleen,
ja agenttini soitti: "Hei, Matteo,
Arizonan Phoenixiin avataan komediaklubi."
"Henkilökunta pitää kouluttaa."
"He tarvitsevat vain jonkun sinne."
Sanoin: "Tulen sinne."
Menin sinne. Muistakaa, että teen tätä joka ikinen ilta,
joten kun on vuoden tauko... "En tiedä, mitä sanoa."
Muistiinpanoissani luki vain: "Liza Minnelli." Ei mitään.
Voisin vitsailla tunnin Liza Minnellistä.
Minulla oli vain avausvitsi:
"Kiitos. Olen selvästi homo."
Olin lavan takana, ja illan isäntä kuulutti:
"Tervetuloa lavalle, Matteo Lane."
Menin lavalla ja sanoin: "Kiitos. Olen selvästi homo."
Eturivin mies katsoi ylös ja sanoi: "Mitä?"
En käsitellyt sitä coolisti. Olin niin ruosteessa,
etten keksinyt nopeaa vastausta. Sanoin:
"Etkö pidä homoista?"
Hän vastasi: "En."
Hän oli vaimonsa kanssa, ja yleensä
naiset ovat mukavampia homoille. Kysyin siis:
"Pidätkö sinä homoista?" Vaimo teki näin...
Sanoin: "No, minä en voi lähteä."
"Mutta jos ette halua jäädä, voitte lähteä."
He kävelivät ulos.
Mutta yleisössä oli yksi homo. Luojalle kiitos hänestä.
Hän istui käytäväpaikalla, ja kun pariskunta lähti,
näin, kuinka hän... Se on homojen voimaantumista.
He lähestyivät. Kun he ohittivat hänet, hän sanoi:
"Ja pysykääkin poissa!"
Kiitos paljon, Los Angeles. Tämä oli mahtavaa.
Kiitos, kiitos.
Kiitos.
Kiitos, että tulitte.
Hyvää yötä.
Hän tuli takaisin.
Tehkää tilaa.
No niin.
Mistä jäin paitsi?
Olen voitolla.
- Aloin petrata. - Kokeile nyt.
Minun pitäisi tehdä siirtymiä. Missä ohjaajani Jared on?
Tehdään siirtymä Uudesta-Seelannista Uberiin
ja jatketaan siitä lisää.
Kun sanot: "Matkustan paljon työni vuoksi
ja olen jatkuvasti Ubereissa", kerro ensimmäinen Uber-vitsi.
Mitä?
En edes tiennyt, että se oli siirtymä.
Haluan vain sillan Uuden-Seelannin ja Uberin välillä.
Kerron Uusi-Seelanti-jutun ja hyppään Uberiin.
Juuri niin.
Uusi-Seelanti vihaa minua.
"Mene tuonne ja sinä tuonne. Ongelma ratkaistu."
Luoja, en edes muista,
miten jatkan seuraavaan vitsiin, Jared.
En muista.
Vannon, etten muista.
Tämä on tosi noloa. Saisiko vähän lisää sumua?
Käännös: Annemai Oksanen