Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
No tak!
Ale no tak! Podvádza!
- Podvádza. - Ako to, že stále vyhráva?
Má dobrý ovládač!
Dobre, decká, hneď som späť.
Bože, ľudia! Ako zvieratá.
Dámy a páni, Matteo Lane!
Dobrý večer!
Zdravím vás.
Páni.
Pozrite, toto je veľmi dôležitý večer.
Musíme prebrať veľa vecí.
Belošky.
Pozrite, belošky.
Cez deň
ste v pohode.
V pohode. Robíte na personálnom, v PR.
Celé je to v pohode. Akurát...
Dáte si dúšok ružového vína...
a zrazu vravíte: „Dnešný večer je o mne.“
Čo sa to s vami deje?
Po prvé, všetci vieme, ako znie opitá beloška, no nie?
Proste to viete!
A nejde o to, že je príliš hlučná.
O to nejde. Ide o tú prenikavosť.
Prenikavosť. Poznáte ten zvuk.
Ak dáte opitú belošku do vojenskej základne 15 metrov pod zemou,
stále budete počuť: „Hranolčeky?“ Je to...
Správne.
Tiež som si všimol,
že každý rozhovor s beloškami je úplne rovnaký.
Každý. Nezáleží na tom, kde ste,
v ktorej krajine, aká časť dňa je, vždy zaznie:
„Minule som Joanne hovorila, že nepôjde...“
Nemusíte ich sledovať, aby ste vedeli, ako sa to skončí.
Choďte ku ktorejkoľvek inej skupine belošiek.
Ten rozhovor dokončia.
„Hovoril, že si nerobím prácu, ale...“
Pred pár mesiacmi som bol v Ríme a...
Ciao. A...
Kráčali tam tri belošky. Mali tak 19, 20 rokov.
Mladé baby. Asi prvýkrát v Ríme.
Cítia sa ako dospelé. Všetky jedia zmrzlinu,
kráčajú a tá vpravo vraví:
„Táto zmrzka je lepšia ako tá včerajšia.“
A baba v strede hovorí:
„TikTok znova víťazí.“
Dúfam, že je mŕtva.
Vtedy by TikTok znova zvíťazil.
Vtipné na tom je, že môj TikTok a Instagram...
Neviem, ako sa to stalo, ale môj algoritmus
sa zmenil na belošky, ktoré varia cestoviny.
Neviem, ako sa mi to stalo.
Viem, že Talianky sú belošky. Hovorím len o Sarah, nie o Marii.
Taký som starý. Netušil som, že existujú trendové recepty.
Že niečo také existuje.
No recept, ktorý sa mi zobrazuje dookola,
je vždy rovnaký. Je v ňom olivový olej, cibuľa, cesnak,
paradajkový pretlak, smotana na šľahanie, mozzarella a fusilli.
A... To je jedno, určite chutí dobre. No bola tam jedna žena.
Video začala takto:
„Ak mu chceš urobiť jedlo, po ktorom urobí...“
Táto žena nemá priateľov, pretože...
Priatelia vás berú na zodpovednosť, no nie?
Ak natočím video o cestovinách a začnem ho takto:
„Ak mu chceš urobiť jedlo, po ktorom urobí...“
Neskôr by mi priatelia povedali:
„O čom to, dopekla, hovoríš?“
Vtipné. Milujem výlety do Talianska. Je tu niekto z Talianska?
Nie z Long Islandu.
Do Talianska cestujem stále
a vtipné je, že o Taliansku stále píšem vtipy.
Potom mi dôjde, že za všetky tie roky, čo tam chodím,
som v Taliansku neurobil nič homosexuálne a... Nuž...
Viete, sú konzervatívni.
Majú tam Vatikán. Ten Vatikán.
Samí muži v šatách, čo vravia: „Sem dievčatá nesmú.“
Totálni geji. Ale...
Ste totálni geji.
Nikdy predtým som tam na rande nešiel...
V Taliansku som bol na jednom len raz pred tromi rokmi.
Bol som v Ríme a rozprával som sa s chlapíkom menom Giuseppe a...
Pinocchiovým bratrancom.
Písal som mu, keď som bol v hoteli.
A keď tam prišiel, napísal mi:
„Som dole.“ A...
Ten prízvuk bol v tej správe.
Tak som šiel dole a bol to klasický Rím.
Doslova sa opieral o červenú Vespu a ja vravím:
„Som Lizzie McGuireová?“
Vzadu na Vespe kričím: „Zaspievaj mi, Paolo!“
Takto vyzerajú sny
Mimochodom, znova som si ten film pozrel. Paolo je totálny Mexičan.
Nepodarené zábery sú určite také, že: „A akcia.“
„Hola, Lizzie.“
Ale vždy keď idem do Talianska, niečo sa stane.
Je to šialené. Pred rokom... Takto.
Minulý rok som v Ríme stretol najslávnejšiu ženu na svete.
Som tam s Danielom Gattanom, talianskym komikom.
Je veľmi vtipný a tiež gej. Je v podstate ako ja, ale u nich.
Šli sme do jednej reštaurácie. Nebolo to nič nóbl.
Proste reštaurácia. Vravia nám:
„Chcete jesť vnútri alebo vonku?“ Odvetili sme, že vonku.
Bolo pekne. Vyšli sme von, sedeli sme oproti sebe,
keď vtom začal panikáriť. Vraví:
„Matteo. Matteo!“ Hovorím si: „Čo sa deje?“
„Opfra! Opfra, Matteo!“
Hovorím si: „Opfra? Čo je Opfra?“ On na to:
„Opfra Winfreyová, Matteo!“
Oprah tam volajú „Opfra“. Neviem prečo.
Otočím sa, pozriem sa, fakt je tam Opfra, doriti!
Prekliata Oprah Winfreyová... Mimochodom, celý život žijem v Chicagu
a tú mrchu som nestretol ani raz.
Som v Ríme a predo mnou Oprah.
Takže si hovorím:
„Musím Oprah niečo povedať.“ No nie?
Keď vidíte celebritu, nechcete ju držať ako rukojemníka.
Len jej tak zbežne zložíte kompliment, nie?
No ja som si vravel: „Čo povedať, aby som tým vystihol všetko,
čo som a na čo myslím?“ Že som gej, Američan a ona vyzerá skvele.
A tak premýšľam.
Prichádza. Je takto blízko pri mne.
Zložím si slnečné okuliare, naše pohľady sa stretnú a ja poviem:
„Si bomba.“
Sila, čo? A prisahámbohu, viete, ako odpovedala?
Fakt neklamem, vraví mi: „Ty si bomba!“
Prisahámbohu.
Fakt bola bomba. Schovala nás do vrecka.
Milujem chodiť do Talianska...
Je to vtipné, minulé leto... Vždy navštívim Sicíliu.
Mám tam rodinu a veľa priateľov a minulý rok som tam šiel.
Išiel som so svojím priateľom Giovannim. A v severovýchodnej časti Sicílie
majú také malé ostrovy, akýsi zhluk ostrovov,
jeden z nich sa nazýva Lipari. Je fakt malý.
Tak sme tam prišli s mojím priateľom Giovannim.
Všetci nám vraveli: „Musíte tam ísť do jednej reštaurácie.
Volá sa Trattoria Siciliana. Tú musíte vyskúšať.“
Takže o 19.00 ideme do tej reštaurácie.
Je tam plno, však? Jasné. Naj miesto na večeru.
Zbadáme tam jeden voľný stôl s dvoma stoličkami.
Podídeme k panej, ktorá tam pracuje, môže mať tak 100 rokov a...
V tom sú talianske ženy špeciálne. Majú buď 25 alebo 92.
Nič medzi tým.
Buď sú vysoké a sexi ako modelky v Miláne,
alebo sú ako E.T. v župane.
Pamätáte, ako obliekli E.T.-ho ako ženu?
Tak vyzerá moja nonna.
Takže podišli sme k nej a po taliansky vravíme:
„Prepáčte, tamten stôl je voľný. Môžeme?“ Vraví: „Okej.“
Takže nás vedie k stolu...
Kráča ako Mariah Careyová na svojom vianočnom koncerte.
Sotva sa
dovlečie k stolu.
K Mariah sa dostaneme o chvíľu. Čo ja o nej viem...
Dôjdeme k stolu a na stoličke...
Ani neviem, či to bol vtip. Proste sa to stalo.
Na stoličke sedí mačka a vraví:
„Nie.“
My na to: „Čo? Prečo?“ Ona na to: „Rocco.“
Keď som písal tento vtip, zavolal som Giovannimu.
Vravím: „Čau, píšem o tebe vtip.“ Ani nedopoviem a vraví mi:
„Áno, Rocco.“
Každé ráno sme si dali kávu v pasticcerii, ktorá bola neďaleko.
A znova to isté. Varia tam samí E.T. v županoch.
Viete, ste na Sicílii uprostred leta.
Je horúco. Všetci sú veľmi tmaví, opálení.
Raz sme vošli dnu a obsluhovala tam jedna žena.
Mala asi 20 rokov. Bola taká bledá,
že sme si mysleli, že nás prišla strašiť.
Bola hrozne bledá.
Prišiel som k nej a vravím: „Buongiorno.“
Odvetila: „Buongiorno.“ Idem si u nej objednávať kávu.
Vravím...
A ona: „Počkajte, nie. Per favore... Nie.“
Vravím: „Viete po anglicky?“ Ona na to: „Som z Írska.“
Vravím jej: „Čo tu robíš?“
A ona: „Pred pol rokom som stretla Taliana a presťahovala sa sem.
Pracujem v cukrárni jeho matky a potím sa. Pomôž mi.“
Hlúpa krava. Takže...
To je na tejto práci skvelé.
Po rokoch vystupovania ako stand-up komik
mám konečne turné po svete. A nemyslím tým len Kanadu.
Prvé medzinárodné turné som mal pred rokom.
V Európe. Začali sme vo Francúzsku. Bolo to úžasné.
Predskokana mi vždy robí jeden z mojich naj priateľov,
Francesco De Carlo. Fakt vtipný taliansky komik.
A keď ste v inej krajine, snažíte sa naučiť malé frázy, však?
Ak vojdete do obchodu a ste vo Francúzsku, poviete: „Bonjour. Merci.“
A pri odchode zas: „Au revoir.“
Ale Francescov prízvuk v taliančine je taký silný,
že vždy keď poviem: „Au revoir,“ za sebou počujem: „Au wow.“
„Francesco, čo to hovoríš?“ „Neviem, neviem to vysloviť.“
Ciao.
Som taký zvyknutý vystupovať pre americké publikum,
že mi ani nenapadlo, že sa detaily budú tak líšiť.
Napríklad keď kladiem otázku
a očakávam kladnú odpoveď.
Američania vždy povedia...
Tým vyjadrujeme súhlas.
Takže, som v Paríži.
Vystupujem. Pred tisíckou homosexuálnych Francúzov.
Teplejších než bežní Francúzi.
Všetci vyzerajú fakt ako gejovia. V Paríži vyzerám ako hetero.
V Paríži vyzerám ako totálny lámač ženských sŕdc.
Proste sila!
Predstavte si to. Takže...
V týchto šortkách.
Takže, mám to vystúpenie. Som na pódiu.
A je tam tisíc ľudí. Tak sa pýtam.
Očakávam, že povedia...
A prisahámbohu, že všetci ako jeden povedia:
„Áno.“
Po vystúpení ideme do reštaurácie.
Do jednej z takých tých prehnane nóbl,
kde sa všetci zdajú byť hrozne dôležití.
A tie čašníčky tam. To ani neboli krásne ženy,
boli to modelky priamo z móla. A boli na nás hrozne zlé.
Fakt k nám boli hnusné.
No boli také krásne, že mi mohli chrstnúť polievku do tváre a poďakoval by som sa.
No jedna z nich držala obrovský podnos s riadom a pohármi.
Ako kráčala, spadla. Všetko sa to rozbilo.
A celá reštaurácia sa tam pozrie. A všetci vravia...
Francesco je šalát. Ani nezdvihne zrak a povie:
„V živote nemôžeš mať všetko.“
Vystúpenia v Paríži boli fakt zábavné. A potom sme išli do Amsterdamu.
Bol už niekto v Amsterdame?
Áno, fakt sa mi tam páčilo.
Viete, čím to bolo? Nevedel som vysloviť ničie meno.
Všetky mená zneli ako kýchnutie.
Vravím: „Ahoj, som Matteo.“
„Ja som...“
Oni na to: „Gesundheit? To je môj syn.“ „Ale, drž zobák!“
Holanďania sú ako diváci veľmi odlišní.
Keď vystupujete v Taliansku,
žmurknete a diváci reagujú:
„Grazie, Matteo.“
Takto sa smejú Holanďania...
Po vystúpení potom prídu k vám:
„Tak veľmi som sa nezasmial za celý svoj život.“
„Bolia ma líca, mám tehličky.
Na tento večer do konca života nezabudnem.“
V Amsterdame majú rôzne kanály,
lebo si myslia, že sú Benátky.
Je to cool. Môžete si tam prenajať loď. Ľudia v nich sedia a pijú.
Majú tam bary a obsluhu. Je to tam super, očarujúce.
Francesco vraví: „Mali by sme si prenajať loď.“
Tak sme si jednu prenajali.
Zjavne sme ako turisti naleteli, lebo tá naša nemala bar.
Bola tam taška s pivami Heineken a...
„Čo už. Nastupujme.“
Nastúpili sme na loď a bola tam turistická sprievodkyňa.
Jedinou úlohou sprievodkyne je vravieť nám fakty o Amsterdame.
Ale ona si myslela, že je komička, takže sme ju okamžite nenávideli.
Ak ste už boli v Amsterdame,
viete, že niektoré budovy sú nízke, iné vysoké. Vyzerajú divne.
Sú naklonené dopredu, dozadu, viete.
Ukázala na zhluk budov a vraví:
„Vidíte všetci tamtie budovy?“
My, že áno.
A ona: „Voláme ich homosexuálne budovy.“
Gejovi vo mne to bolo jedno. No ako komik si vravím:
„Čo je pointa?“
Ja aj Francesco sme zdvihli ruky.
A ona: „Áno?“ A my: „Prečo sú homosexuálne?“
A ona na to: „Lebo sú iné!“
Kunda.
Tak sme prešli Európu.
A hneď potom som šiel vystupovať do Austrálie.
Nikdy predtým som v Austrálii nebol.
A zistil som, že Američania o Austrálii nič nevedia.
Fakt. Bol som v Sydney a zavolala mi kamoška.
Vraví: „Austrália musí byť riadna exotika.“
Ja na to: „Som v Sephore.“
Jednu vec v Austrálii všetci vedia.
Na ceste tam som si dal na Instagram:
„Neviem sa dočkať, až budem držať v rukách koalu.“
Ktorú držať nechcem. To je ďalšia vec, ktorú robia belošky.
Držia koalu. Nie všetky,
no tie isté, ktoré v trinástich šli na jarné prázdniny na Bahamy
a vrátili sa so zapletenými vlasmi.
Pamätáte? Vraveli sme: „Molly, máš červené vlasy.
Tu si v Chicagu. Daj si čiapku.“
Späť k veci. Žartoval som. Vravím: „Idem do Austrálie.
Budem držať koalu.“
Netušil som, že to všetci vedia.
Dostal som stovky správ od Austrálčanov v štýle:
„Veď koaly majú chlamýdie.“
Ale veď ja jej nechcem lízať šušku.
To akože fakt? To sa toľko Američanov snaží...
„A povedz syr!“
Odpísal som: „Nie som gejom odvčera.
Už som zažil chlpáčov s chlamýdiami.“
Ale ten prízvuk, to je vám niečo.
Pozrite, chápem, som cudzinec. To ja tam mám prízvuk, jasné?
Ale každé ráno som si objednával raňajky
a vždy zdvihol chlapík a vraví: „Haló?“
A ja na to: „Máte jogurt a müsli?
Mám chuť na niečo ľahké.“
A viem, že to nepovedal, ale znelo to, akoby hovoril...
A nakoniec vždy dodal: „Ak chcete.“
Bál som sa niečo povedať, a tak som súhlasil.
Takže som každé ráno mal na raňajky lososa.
Na austrálsky prízvuk si musíte dávať pozor.
Musíte na to ísť správne. Pamätám si, že keď som mal 18,
bol som na vysokej. Prišla študentka na výmennom pobyte
a vraví: „Ahoj.“
Snažím sa byť milý. Hovorím: „Páni, taká cesta do Chicaga z Austrálie.“
Ona na to: „Som z Nového Zélandu.“
Dobre, nepovedal som Čínu. Bol som dosť blízko.
A aký otravný bol Nový Zéland počas pandémie?
Pamätá si to niekto?
Ich premiér sa každý deň objavil v telke a vravel:
„Chcem len povedať, že na Novom Zélande nemáme žiadne prípady covidu.“
Ja na to: „Lebo tam nik nežije!
Som na Manhattane, ty idiot!“
Tú prácu by zvládol každý. „Ty choď tam a ty tam.
Problém vyriešený.“
Pri tejto práci
veľa cestujete.
Neustále využívam Uber.
Všade, kam idem, v každej krajine,
v každom meste, Uber.
Všade majú vlastnú kultúru Uber.
V New Yorku je najšpecifickejšia.
Chcem sa vás opýtať, tu v Los Angeles,
zaujíma ma to. Zatlieskajte,
ak sa rozprávate s vodičom Uberu.
Čo máte za problém?
V New Yorku sa s vodičmi Uberu nerozprávame.
A oni nechcú hovoriť s nami.
Viete, ako veľmi sa spolu nechceme rozprávať?
Na rohu 39. ulice a 6. avenue som mal nehodu v Uberi,
a aj tak som šoférovi Uberu nič nepovedal.
Naše pohľady sa stretli v spätnom zrkadle.
Stlačil som „Zrušiť“ a vystúpil som z auta.
No všade inde sa s vami chcú rozprávať.
Najhoršia je Severná Karolína.
Severná Karolína ja najhoršia.
Stojím si za tým.
Bežím k svojmu Uberu. Prší. Musím ísť na letisko.
Ani nezavriem dvere a tento chlap je už nočná mora Newyorčana.
Otočí sa so slovami: „Ale, ale.
Zdá sa, že dnes ide niekto na letisko.“
Nie!
Snažím sa mu vysielať všetky medzinárodné znamenia.
Vravím: „Žiadny rozhovor!“ Mám na sebe osem slúchadiel.
Tomu chlapovi je to jedno. Hneď by šiel na brunch.
Vraví: „To je skvelé, pretože potom musím navštíviť syna,
ktorý žije blízko letiska.“
„V poriadku.“
Potom povie, a to som si nevymyslel:
„Môj syn má
rakovinu.“
Tak som stlačil „Zrušiť“
a vystúpil z auta.
Ako mám na to reagovať?
Dám ti päť hviezdičiek.
Raz som tento vtip použil a jedna žena vykríkla:
„To nie je vtipné!“
Ja na to: „Ste vodička Uberu?“
Blbec.
Vraví: „Prekonala som rakovinu!“
A tak som stlačil „Zrušiť“ a odišiel som.
Ide o to, že veľa cestujem, veľa lietam, bývam v nových hoteloch,
využívam Uber. Vždy ma bolí chrbát.
Rozprával som sa s kamarátom Mitchom.
Ani neviem, ako tento príbeh začať.
Zaplatil som si eskort. Neúmyselne. A...
Naozaj neúmyselne. No a stalo sa toto.
Hovorím Mitchovi: „Neustále ma bolí chrbát.
Musím si zaplatiť maséra.“
No Mitch nie je v dobrom psychickom rozpoložení.
Čerstvo rozvedený gej v strednom veku. Chce si užívať sex,
čo som asi ani nemusel dodávať.
Keď som mu to povedal, odvetil: „Potrebuješ maséra?
Mám pre teba bezchybného.“
Takýto som ja blbý. Ten chlap mi napísal.
Jeho prvá správa je: „Beriem len hotovosť.“
Vravím si: „Môže byť.“
Stále opakoval, že sa stretneme kdesi v čínskej štvrti.
Pamätám si, ako som šiel po schodoch
a vravel si: „Strašidelné.“
Bolo by fakt ľahké ma zavraždiť.
Nájsť to miesto by bolo nemožné.
Ako svätyňa v hrách o Zelde. Nemohol som nájsť východ.
A viete, čo je vtipné? Keď idete do kúpeľov,
zvyčajne tam je kúpeľná hudba. Napríklad hrá Enya.
Vojdete dnu a...
Ktovie, kam nás cesta zavedie...
Nehrala tam žiadna Enya.
Bol tam desivý chlap pod neónovým osvetlením. Vraví: „Choď dnu a vyzleč sa.“
A ja: „Idem na to.“
Kiežby som si to vymýšľal. Vošiel som do izby,
bol tam stôl, žiadna deka. Ľahol som si, nahý, zadkom hore,
pripravený na smrť.
Počúvajte. Hlavu som mal zaborenú
do masážneho stola. Viete, ako majú tú dieru ako v donutoch?
Áno, aby som videl zem.
Pozerám sa na podlahu, počujem, ako sa zavrú dvere,
a vidím dve nohy, ako prejdú dopredu. A vtom mu spadnú nohavice.
Ale ja som taký blbý, že si pomyslím: „Asi mu je teplo.“ Akože...
A tak ma začal masírovať.
A keďže si myslím, že som na masáži, začne ma unášať spánok.
O desať minút neskôr sa zobudím s prstom v zadku.
Chvíľu si vravím: „Znásilňujú ma.“ Potom mi napadne: „Nie, pohoda.
Zaplatil som za to.“
Áno, zaplatil. A...
Dal som mu prepitné.
Sranda. Neskôr volám Mitchovi: „Ako si si dovolil poslať ma tam?“
A on na to: „Užil si si to?“
Ja: „Jasné, že som si to užil!“
Mal by som niečo robiť. Chodiť na masáže.
Cvičiť jogu, robiť strečing. Mal by som, ale nič nerobím.
Som lenivý. Chodím do posilky,
ale aj tam... Posilňovňa bola pre mňa hrozne veľká skúška,
pretože nemám vzťah k športu. Nikdy som nemal.
V športovom prostredí sa necítim dobre.
Keď som bol dieťa, chcel som športovať.
Hokej, futbal, hocičo.
Ale otcovia, deti a tréneri boli takí krutí a homofóbni,
že som si vravel: „Okej, dám sa na spev.“
Lebo, pozrite, viem, že to zovšeobecňujem.
Zatlieskajte, ak ste muž a hetero.
Gejovia, berte ich! Nie, ja...
Len si vás doberám.
Ale takto sa to deje.
Viem, že to zovšeobecňujem, dobre?
Ale v mojich predstavách heterosexuáli, ktorí cvičia,
začínali možno v 15 rokoch.
Sú tam s trénerom, kamošmi, spoluhráčmi z futbalu... To je jedno.
Takže začali v 15 rokoch
a tá cesta ja pre nich proste ľahšia.
Chodia tam s priateľmi, naberú sebavedomie,
zrazu vyzerajú lepšie, chodia tam stále, už je to spoločenská záležitosť.
Ale všimol som si, že potom sa oženia, oslávia tridsiatku, majú deti.
To je chvíľa pre homosexuálov.
Vyjdeme z úkrytu. Vravíme: „Vzduch čistý!“
Ale dodnes sa neviem rozprávať s hetero chlapmi v posilňovni.
Nie som na rovnakej vlne ako oni.
Je tam tréner... Nie môj, no v mojej posilňovni jeden je.
Volá sa Giovanni. Je z Bronxu.
Je to Hispánec. Hrozivý, pri sexe má určite navrch.
Vidíme sa každý deň.
A keď niekoho vidíte každý deň, pozdravíte sa.
Ale on ma zdraví tak, že podíde ku mne a urobí...
A ja neviem, ako reagovať, takže urobím...
Odpovedám na otázky, ktoré sa nespýtal.
Povie: „Čau.“ Ja: „Dobre, vďaka.“
Raz som mal tréning zameraný na ramená.
Sedím tam, posilňujem ramená,
dívam sa do zrkadla.
A vidím najväčšieho chlapa v posilňovni. Hotový kentaur.
Je obrovitánsky.
Prichádza ku mne.
Cítim sa ako Josie Grossieová. Akože: „Stužková?“
Prišiel ku mne a vraví: „Budeš ma istiť?“
Vravím: „Dobre, vďaka.“ Ale nie...
To som nepovedal. Tak idem k lavici.
Vážení, na každej strane mal tak 500 kíl.
To bola sila...
Chcel som povedať: „Pane, skôr prežijete,
ak vás bude istiť vánok.“
Takže...
Postavím sa zaňho a takto dám ruky,
lebo som videl, že to tak robia iní.
Na heterákoch sa mi páči, že vás nik nenaučil hanbiť sa.
Prvý pokus a ste olympionici.
Hovoríte si: „Áno!“ Ja panikárim.
Vravím si: „Tohto muža od smrti delím len ja
a moje slabé homosexuálne ruky.“
Lebo ak tá vec spadne, zomrie
a ja tam budem pobehovať ako Nathan Lane vo Vtáčej klietke: „Záchranka!“
Ja len, že...
To nedám!
Keď bolo po všetkom, uľavilo sa mi. Vraví mi: „Ďakujem.“
Ja na to: „Už nikdy viac!“
Rozhodol som sa najať si trénera.
Dodá mi to sebadôveru.
Budem vedieť, čo robím, nebudem v posilňovni taký stratený.
Proces najímania trénera je zábavný.
Poviete správcovi: „Chcem trénera.“
Otvorí knihu, ukáže vám fotky a vtom ja:
„Je sexi.“
Vybral som toho, ktorý vyzeral najdesivejšie.
Mal veľkú bradu, šiltovku dozadu.
Volal sa Damon. A potom som začal fantazírovať.
Mal som akoby fázu Ricki Lakeovej.
Viete, moja mama o mne nerozhoduje.
Mám 13, vravím: „Choď do riti.“ Viete?
Vtom príde s krikom rotmajster, ja sa rozplačem.
Len v mojej fantázii.
Tak som sa s ním stretol hneď prvý deň. Nikdy sme sa nevideli.
Vravím: „Ahoj, Damon, volám sa Matteo. Aký si mal víkend?“ A on na to:
„Myslím, že môj pes je chorý a veľmi ma to rozrušilo.“
Takto vyzerajú sny
Je totálne teplý a Austrálčan.
Som z neho nadšený.
Rozhodol som sa, že poviem Giovannimu, druhému trénerovi,
že mám o ňom vtip.
Lebo ak si z niekoho uťahujem, mal by to vedieť.
Mariah sa mi neozvala. Ale...
Ahoj, Mariah.
Ale šiel som za ním a vravím mu: „Ahoj, volám sa Matteo.
Som komik.“ A tak som mu trochu vysvetlil ten vtip.
Veľmi na to nezareagoval.
Ale teraz, keď ho stretnem v telocvični, urobí toto.
Naozaj ho chcem ošukať.
Písať si stand-up je fakt zábava.
Každý to robí úplne inak.
Niektorí majú celú hodinu
a rozprávajú o nejakej dráme, alebo majú ústrednú tému.
Ja som svoj stand-up vždy vnímal skôr ako:
„Len tak kecáme pri brunchi.“ Viete, uvoľnene.
Možno som zlý scenárista...
Je to ťažké, lebo fakt len hovorím o svojom živote
a sú veci, o ktorých chcem hovoriť.
Napríklad o tom, že som Mexičan.
Mama je Talianka...
Vtipné, moja mama je Talianka
a Mexičanka, takže vyzerám ako Jafar, ktorý priznal farbu.
„Princ Abubu.“
Je totálne teplý.
Jafar bol gej. Pamätáte si jeho želanie?
„Želám si, aby sa do mňa princezná Jazmína zúfalo zamilovala.“
Vravím si: „Mojko, to sme si želali všetci.“
Totálne teplý.
K Mexičanom sa vrátime. Viete, kto je ešte gej?
Mufasa.
Je! Viem, že Scar je gej, toho preskočíme!
Okej, je tam scéna, kde Mufasa kričí na Scara
a potom sa objaví Zazu a...
Zazu je tiež gej. Takže...
Mám krásnu kopu kokosových orechov
Akože, zlatko! Okej, takže...
Zazu pristane Mufasovi na pleci. Začnú ohovárať Scara.
Zazu vtipkuje o Scarovi.
Vraví: „Bol by z neho fajn koberec pod trón.“
A Mufasa prejde z úplnej mužnosti na:
„Och, Zazu.“
Hovorím si: „Gej!“
Vidím to. Je to tam.
Dobre, ešte jeden príklad.
Fakt si myslím,
že kúzelné zrkadlo zo Snehulienky je totálne teplé.
Mýlim sa snáď?
Po prvé, bol som tým zrkadlom na strednej.
Hovoril som najlepším kamoškám: „Si najkrajšia.“
Chápete, viem...
Viem, aké to je.
No toto zrkadlo je sviňa.
Vedelo, že kráľovná je šibnutá.
Na to, aby všetko šlo ako po masle, stačilo povedať: „Si najlepšia.“
A jedného dňa prišla a vraví:
„Kto je najkrajší v tejto krajine?“
„Tamtá mrcha. Do nej!“ Chápete.
Pokoj.
Som sčasti Mexičan a hovorím po španielsky.
Najprv som sa naučil po taliansky
a teraz mám silný taliansky prízvuk, keď hovorím po španielsky.
Vždy keď sa rozprávam s inými Hispáncami, vravia:
„Znieš ako Mario.“
Dôvod, prečo o svojej mexickej rodine nič neviem,
je ako príbeh z telenovely.
Ale najlepší spôsob, ako ho opísať, je...
Pred pár rokmi som robil
mexickú televíznu šou s názvom Noches con Platanito.
Máme tu pár Mexičanov. Fajn...
Znamená to Noc malého banánu
a je fakt mexická. Moderuje ju klaun. Nedáva to zmysel.
Keď som do toho šiel,
producent mi povedal: „Spýta sa ťa na tvojho dedka.“ Ten je Mexičan.
Prišiel som tam a prvá otázka bola:
„Tvoj dedko je Mexičan. To znamená, že aj ty si Mexičan.
Povedz nám o svojom dedkovi.“
A ja na to: „Áno, je to pravda. Môj dedko je z Jalisca.“
A viete...
Viete...
No vravím: „Je to tak.
Rodina môjho dedka je z Jalisca v Mexiku.
Ale nikdy som ich nestretol,
lebo dedko a babka mali spolu päť detí.
A on mal zároveň
päť detí s inou ženou
a všetky mali rovnaké mená.“
Presne tak mal podľa mňa reagovať Noches.
No on vraví: „Tvoj dedko je veľmi chytrý.“
Takže sa snažím viac spoznávať svoj mexický pôvod.
Môj manžel je z Mexika,
takže som veľa cestoval tam a späť, keď sme randili na diaľku.
Teraz býva v New Yorku.
No všimol som si,
že vždy keď idem do Mexika,
vždy je nejaký problém. Zakaždým.
Keď som šiel do Mexika naposledy, než sa presťahoval,
bol som v texaskom San Antoniu.
A... nie. A...
Je tam krásne, takže...
Ale doslova idem na letisko.
Letím s linkami Aeroméxico.
Prídem tam a všetky lety meškajú.
Vravím si: „Čo sa deje? Prečo meškáme?“ A oni:
„V Mexico City vybuchla sopka,
takže nevieme, ako dlho potrvá,
kým sa odtiaľto dostaneme.“
Zvyčajne,
keď počujete, že vo vašom cieli vybuchla sopka, poviete si:
„Mal by som to nechať na inokedy.“
Ale... už som si urobil klystír.
Takže...
Prišiel som k pultu a vravím: „Dobrý deň.
Viem, že tam vybuchla sopka, ale...
Už som si urobil klystír. A...
Možno neviete, čo to znamená,
ale určite tam máte letušku, ktorá to vie, takže...
Vydrží mi to ešte tak tri hodinky...
Ak potrebujete pomoc,
stačí povedať. Môžem si na tú sopku sadnúť.“
Jeden heterák hovorí: „Neviem, o čom točí.“
Meškali sme sedem a pol hodiny.
Sedem a pol hodiny. Viem.
Bol som tam jediný Američan. Všetci boli Mexičania.
Dosť ma to fascinovalo,
lebo sa tam zoradili ako malá armáda.
Dvojstup z invalidných vozíkov.
Všetky tie babičky na invalidných vozíkoch.
Šestnásť babičiek z filmu Coco.
Nech stále máš
A sledoval som ich.
Žiadny mobil, žiadny iPhone, nič.
Sedem a pol hodiny boli takto...
Čakáme na pilota, kým nám povie,
či pôjdeme alebo nie.
Nakoniec, po sedem a pol hodinách,
príde pilot, malý človiečik.
Urobil divadlo. Mohol nám to rovno povedať,
ale on musel prísť až na pódium.
Takže prišiel, podišiel k repráku a vraví:
„Dobre, vážení.“
To znamená: „Poďme.“ Takže...
Nastúpime. Všetci sú šťastní.
Nech stále máš
Sedíme v lietadle asi hodinu.
Ak veľa lietate, viete, vravíte si: „Niečo je zle.“
Takže čakáme a čakáme. Zrazu oznámia:
„Tento let je zrušený.“
Viem. Zvyčajne, keď je váš let zrušený,
Delta, United, čokoľvek, dokonca aj Spirit,
pošlú vám e-mail
a povedia vám: „Tu je váš nový palubný lístok.
Toto je čas vášho nového letu. Tešíme sa...“
Toto je tá najmexickejšia sračka, aká sa mi stala.
To si človek nevymyslí.
Než nás pustili z lietadla,
pilot sa znova ohlásil a vraví:
„Fajn, vážení.
Lietadlo tu proste odstavím.
Takže...
Príďte zajtra ráno.
A pôjdeme.“
To lietadlo pilotuje môj strýko Mike?
A bolo to vtipné. Doslova...
Ráno sme priniesli svoje pokrčené letenky a oni:
„Jasné, Aeroméxico.“
Bolo to zábavné. Tí istí ľudia, rovnako oblečení.
Ako keď ste niekde v letovisku. Vravíte: „Zdravím!“ Chápete? A...
Každopádne, odleteli sme do Mexika. A musím povedať,
že ak ste v Mexico City ešte neboli, choďte.
Je to najneuveriteľnejšie mesto na Zemi. Bežte tam!
Ľudia sú tam neuveriteľní.
Viete, vyrastal som
v talianskom kultúrnom prostredí a netušil som,
akí sú si Taliani a Mexičania podobní.
Myslím tým veľké rodiny, skvelé jedlo, katolicizmus, preháňanie. Viete, je to...
Môj manžel by povedal, že to nepreháňa, no raz sme kráčali hore schodmi
a on si predtým trocha vypil,
takže sa kymácal. Vravím: „Bože, Rodrigo, nespadni.“
A on na to: „Nikdy nespadnem.“
Dobre, Kocúr v čižmách. Takže...
Myslím, že som si ho vzal len preto, lebo nechrápe.
Tak málo mi stačí.
Tak málo. Mám 38 rokov.
Zatlieskajte, ak máte partnera, ktorý chrápe.
Ľudia, ktorí chrápu... sú sebeckí.
Kto si, doriti, myslíš, že si?
Proste 12 hodín...
dusenia sa tisíckami prekliatych vtákov.
Čo to s tebou je?
A nikto sa ráno nebudí sviežejší
ako niekto, kto celú noc nedýchal.
Pľúca mu skolabovali, má modrý krk. Zobudí sa.
Dobré ránko
A keď spíte pri niekom, kto chrápe,
môžete urobiť len jednu vec. Musíte ho udrieť.
Udriete ho a on spraví...
A potom
máte 30 až 50 sekúnd, aby ste skúsili zaspať.
Ten môj nechrápe,
ale robí niečo naozaj zvláštne. Vlastne sú to dve veci.
Rozpráva v spánku.
No zakaždým sa smeje, bez výnimky.
Rozprávanie je v pohode. Je to vlastne celkom milé.
Niekto pri tom znie takto...
Vravíte si: „To je rozkošné. Sníva sa mu.“
Ale ten smiech.
Je polnoc.
V izbe je tma.
A z ničoho nič...
„Nie, chcem toho veľkého!“
Keď je to v angličtine, fajn.
Chápem, o čo ide.
No je bilingválny, takže niekedy sníva v španielčine.
A keď hovorí po španielsky, jeho hlas klesne o celú oktávu.
Takže mám zrazu vedľa seba démonickú bytosť. Proste...
Stále máš toho veľkého?
Raz... pozrite, ako ste stíchli.
Raz...
Niekedy sa s ním zahrávam, keď spí...
Raz spal a rozprával pri tom. Vraví...
„Áno, tri.“
A ja na to: „Aké tri?“
On na to: „Tri je viac než dva.“
Dobre, Mariah Careyová. Takže...
Milujem ju. Podľa mňa je najlepšia speváčka na svete.
Vždy si píše vlastnú hudbu. Neviem sa jej nabažiť.
Videl som ju naživo 12-krát.
Viem, nemali by nás volať „jahniatka“. Skôr jej to umožňujeme.
Môj jediný problém s Mariah je, že vždy mešká. To mi prekáža.
Vždy mešká.
Minulý rok som bol na jej vianočnej šou v Madison Square Garden
a dve hodiny meškala.
Dve hodiny. Nie len hodinu štyridsať.
Ani hodinu. Presne dve hodiny.
Bolo tam asi 30 000 ľudí.
Takže všetci čakáme. V jednej chvíli to tam stíchlo
a bolo počuť geja, ako kričí: „Tvoj účes je v poriadku!“
Bol oblečený ako vianočný škriatok a...
Mariah má vždy rovnakého predskokana. Dídžeja, ktorý vyjde
a spýta sa nás otázku. Vždy odpovieme: „Vuhú!“ Alebo, ak ste Francúz: „Áno.“
Potom zahrá 30 sekúnd piesne. Viete, je to zábava, no nie?
Vraví: „Sú tu moje decká z 80. rokov?“
My: „Vuhú!“ A on: „Kto miluje Whitney Houston?“ A my: „My!“
Chcem tancovať s...
„Mariah príde o 15 minút.“
O dve hodiny neskôr.
Už zahral všetko, čo má.
Nič mu už nezostalo.
iTunes, Spotify, Apple Music.
Už sťahuje LimeWire. Došla mu hudba.
Viete, že mu dochádza hudba, keď povie:
„Kto má rád Bacha?“ Bolo to proste...
Vtom konečne prichádza Mariah. A je to hrozne dramatické.
Spúšťa sa zo stropu. Myslel som, že som na muzikáli Čarodejka.
Myslel som, že to je Glinda.
Buďme radi
Až na to, že to by nedala. A...
Totálne spievala na playback a ja...
Bola to tá najdrahšia drag šou, na akej som kedy bol.
Žartujem. Mariah nespieva na playback. To myslím vážne.
Je to fenomenálna speváčka. Toto je šialený príbeh a mám právnu povinnosť
to povedať, lebo jej právnici sú ako besní.
Je to pravdivý príbeh. V roku 2016
som šiel na jej vianočný koncert
do Beacon Theater v New Yorku dvakrát v priebehu týždňa a...
To nie je trápne.
Prvýkrát som si kúpil lístky.
Druhýkrát mi ich kúpili priatelia. Jasné, že som chcel ísť.
Išiel som prvý raz. Ani nemeškala.
No, len 45 minút. Tak akurát.
A ten koncert bol fenomenálny.
Jej hlas bol fenomenálny. Vyzerala úžasne.
Bol to neuveriteľný koncert, jasné?
Ďalší večer idem s najlepším kamošom Evanom. Je hetero
a lieči sa zo závislosti od kokaínu.
Je dôležité to vedieť. Takže...
Sedíme v druhom rade, máme skvelé miesta.
Mariah spieva celý koncert. Všetko ide, ako má. Spieva skvele.
A v jednej chvíli povie: „Teraz si pozvem špeciálneho hosťa.“
A keďže som to videl deň predtým, vravím si: „Ona ani diváci
nevedia, že ja viem, že je to John Legend.“
Pripomínam, že je rok 2016. Vraví: „Človek, ktorý sem teraz príde,
je môj veľmi drahý priateľ.
Je to veľmi talentovaný skladateľ. Prosím, privítajte na pódiu R. Kellyho.“
Obrátim sa na Evana a vravím: „Robia si z nás srandu?“
Po prvé, títo dvaja ani nepatria na jedno pódium.
Mariah má 45 rokov a šaty ako pätnástka a...
Viete, o čom hovorím!
R. Kelly je oblečený ako Jada Pinkett Smithová v Matrixe.
Už ani neviem, čo sa deje.
A tá pieseň, ktorú spolu spievajú...
Gaštany sa pečú na otvorenom ohni
A gejovia vedľa nás šnupú kokaín. Takže...
Gejovia, vec sa má takto.
Šnupať kokaín na normálnom koncerte Mariah je...
Nik ho nešnupe pri piesni Dream Lover,
ale na vianočnom koncerte! Doslova spieva...
Vianočný čas
Tí gejovia isto odchádzali z domu s tým, že...
Snívam o bielych Vianociach
Obrátil som sa na Evana a vravím:
„Neopováž sa do toho znova spadnúť na koncerte Mariah!“
Predstavte si to. Je čistý 16 rokov, príde
na stretnutie anonymných závislých. Hodí odznak.
Vravia si: „Bože, Evan. Čo sa stalo?“
„Mariah.“ Viete...
Čo už.
Milujem Mariah. Tieto divy, viete, čo tým myslím?
Po chvíli sa im niečo stane.
Stanú sa z nich božstvá a...
Pretože... Toto je šialený príbeh.
Minulý rok som vystupoval vo Vegas.
Nerád tam vystupujem. Nemám rád kasína ani Vegas.
Ale keď vystupujete v kasíne,
promotéri sa vám vždy snažia niečo prihodiť.
Chcú súťažiť s ostatnými kasínami,
zaistiť si, že sa k nim vrátite.
Keď tam prídem... Asi preto, že som gej,
idú na mňa takto: „Matteo, vitaj vo Vegas.
Sme radi, že si tu.
Ako špeciálnu odmenu pre teba máme vstupenky
na koncert Katy Perry dnes večer.“
A ja: „Ďakujem, neprosím.“
Proti Katy Perry nič nemám. Som vo Vegas. Mám iné plány.
A oni že: „Bude tam s ňou stretnutie.“
A ja: „O koľkej?“ Takže...
Vravím, že tu mám naj kamoša Evana z vianočného koncertu Mariah Careyovej.
Tak tam idem, do suterénu Katy Perry
a všetko je tam vyzdobené.
Príde po nás jej manažér. Cítim sa dôležito.
Privedie ma ku Katy, ktorá vyzerá skvele, a vraví:
„Katy, toto je Matteo Lane. Je komik.
Vystupuje vo Vegas. Matteo, toto je Katy Perry.“
A ona na to: „Komik.“ A ja na to: „Hej.“
A ona na to: „Homosexuálny komik.“
A ja na to: „Áno.“ Vravím:
„A toto je môj priateľ Evan. Otvára moju šou.“ Ona na to:
„Ďalší gej.“ On na to: „Nie som gej.“
Ona na to: „To iste.“
Mám to na videu. Mal by som to zverejniť.
Odišli sme skôr... Boli sme veľmi hladní...
Ona tam totiž tancuje s obrovskými hotdogmi a hamburgermi.
Hrozne som z toho vyhladol, chápete.
Zdá sa, že má fajn zmysel pre humor.
V živote musí mať niekoho,
kto ju drží pri zemi.
Myslím, že priatelia by si z vás mali stále uťahovať.
Vážne. Moja partia priateľov...
Sú hrozne krutí. Toto je otrasný príbeh.
Takíto sme zlí. Raz môj kamoš... Je to hrozné.
Raz zatkli môjho kamoša Pattyho za to, že udrel policajta.
Vtipné je, že Patty nemá ani 165 cm, má dlhé ryšavé vlasy.
A mali sme to na videu. Predstavte si teplého írskeho škriatka,
ako beží za policajtom
a znie ako slečna Piggy. Akože: „Haj-ja!“ Chápete?
Jasné, že ho zatkli, chápete.
Bob a ja sme museli ísť zaplatiť kauciu. Je to fakt kruté,
no keď sme ho priviezli domov, v momente, keď otvoril dvere,
začala hrať pieseň o tangu vo väznici z muzikálu Chicago.
Otvoril dvere.
Prásk, šesť, Cicero
Môže si za to sám On len...
A aj Patty to vzal s humorom.
Vravíme: „Bože, Patty, aké to bolo v base?“
Vraví: „Predtým som si urobil klystír, lebo som mal ísť na rande.
Rozhliadol som sa tam a vravím si, že sa mi splnil sen.“
S priateľmi nechodievame von. Nie sme taká partia.
Nik nepije a nik neberie drogy.
Len posedávame doma, pozeráme YouTube, hráme Fortnite a...
Len veľmi vzácne sa rozhodneme, že ideme von.
Raz môj priateľ Patty vraví:
„Ideme do klubu a všetci idú s nami.“
Tak ideme. Zvyčajne si na seba dám...
Vždy vyzerám ako obsluha v lahôdkach.
Vtedy som so sebou vzal kamoša Nicka. Určite Nicka poznáte.
Vyzeral...
Bol som tam so strašidelnou dvojmetrovou viktoriánskou bábikou...
Vždy sa obliekal ako čínska váza. A...
Takže sme na parkete a snažíme sa tancovať a tak,
ale každý má hlavu asi v tejto výške. Nick je kdesi tam hore.
Je veľmi vysoký. Nie je zvyknutý vidieť vyšších ľudí ako on.
No vtom prešiel okolo jeden chlapík, vyšší ako Nick,
a Nick sa zatváril nejako takto.
A ja na to: „Nick, čo sa deje?“ Vraví:
„Kto sem pustil toho Frankensteina?“
Neskôr v ten večer sme sedeli, lebo sme tridsiatnici.
Mali tam rôznych go-go tanečníkov... A tých milujem.
Nie je nič lepšie ako go-go tanečník. Takže je ich tam kopec.
No a v New Yorku je nelegálne vyzliecť sa.
Musíte sa niečím zakrývať.
No a tento go-go tanečník vylezie na stôl a začne sa vyzliekať donaha.
No stále mal ponožky a na nich sandále.
Takže to najteplejšie na celej tej situácii
nebol fakt, že mu všetci videli análny otvor.
Ale to, že ostatní gejovia okolo neho vraveli: „Pozrite, čo má obuté, dočerta!“
Ale dnešok je ozaj špeciálny. Teda, áno, je to špeciál,
no je pre mňa špeciálny. Stand-up robím už 16 rokov a je to...
Áno, to je dlho.
Je to vtipné, pretože ľudia sa ma vždy pýtajú,
v rozhovoroch a tak: „Ako môže človek začať robiť stand-up?“
A myslím, že je to dosť dobrá otázka, lebo...
Celá táto vec je zvláštna, viete?
Nie je to tak, že proste niečo napíšete a zrazu stojíte na javisku.
Sú to roky a roky amatérskeho vystupovania.
Ak to nepoznáte, deje sa to v pivniciach
a je tam vždy ďalších asi 60 komikov. Vhodíte svoje meno.
Po dvoch hodinách môžete na pódium a máte dve minúty.
A to musíte robiť každý večer celé roky.
Nakoniec sa prepracujete k takzvaným barovým vystúpeniam,
ktoré sú pre nás komikov... Nádherné. Mám vlastné
barové vystúpenie.
No znamená to len to, že ľudia v bare sa bavia
a potom im to pokazíme...
Ide o to, že som gej a to je ako...
Musel som sa k tomu priznávať každý večer.
To je divné. Musíte sa k tomu každý večer priznať.
Snažíte sa nájsť nové spôsoby, ako to robiť,
ktoré budú vtipné. A robíte to zas a znova.
A možno si poviete, že nemusím, lebo vyzerám aj zniem ako gej,
no ak to nespomeniem, cítim v miestnosti napätie.
Vravia si: „Je z Nemecka?“ Je to také...
Už ma nebavilo vymýšľať vtipy, a tak som zvykol vyjsť na pódium
a povedať: „Ďakujem veľmi pekne. Som gej.“ A bolo to vonku.
Teraz mám dobre rozbehnutú kariéru, ale asi pred štyrmi rokmi
som na tom tak dobre nebol. Vtedy som v kariére na tom bol asi takto.
Pamätám si, že to bolo v apríli 2021.
Volal mi môj agent a pandémia sa práve začala spomaľovať.
Znovu otvorili komediálne kluby
a môj agent vraví: „Hej, Matteo,
znovu otvárajú komediálny klub vo Phoenixe v Arizone
a musia preškoliť personál.
Potrebujú len mať niekoho na pódiu. Hocikoho.“
Vravím: „Budem tam.“
Tak som tam prišiel. A pamätajte, robieval som to každú jednu noc.
A tak, keď som to rok nerobil... Nevedel som, čo povedať.
V poznámkach som mal len „Liza Minnelli“. Bol som stratený.
Ale dokázal som robiť hodinu vtipy o Lize Minnelli.
Takže som mal len úvodný vtip.
„Ďakujem. Jasné, som gej.“ Chápete.
Som v zákulisí a počujem, ako ma volá moderátor.
„Privítajte na pódiu Mattea Lanea.“
Vyšiel som a vravím: „Ahojte, ďakujem. Jasné, som gej.“
A muž v prednom rade sa pozrie hore a povie: „Čo?“
A vôbec som s tým nebol v pohode. Bol som úplne mimo formy,
a tak som nedokázal pohotovo zareagovať. Vravím:
„Ty nemáš rád gejov?“
A on na to: „Nie.“
A bol tam so svojou ženou.
A ženy sú ku gejom zvyčajne trochu milšie.
Tak jej vravím: „Vy máte rada gejov?“ A ona na to...
Vravím: „Dobre, ja odísť nemôžem.“
Ale dodal som: „Ak nechcete zostať, môžete ísť.“
Vstali a ihneď odišli.
Ale v hľadisku bol jeden gej. Boh žehnaj tomuto homosexuálovi.
Sedel v uličke a keď odchádzali, videl som ho, ako...
Viete, akí sú gejovia, keď sa namotivujú.
Blížia sa k nemu. A v momente, keď okolo neho prejdú, povie:
„A už sa nevracajte!“
Ďakujem veľmi pekne, Los Angeles. Bolo to úžasné.
Ďakujem. Ďakujem krásne.
Ďakujem vám.
Ďakujem veľmi pekne, že ste prišli.
Dobrú noc.
Je späť, už je tu.
Posuň sa.
Okej.
Dobre, čo som zmeškal?
Vyhrávam.
- Fakt som sa zlepšil. - Dobre, tak to skús.
Okej. Mám hovoriť o balení. Takže, kde je môj režisér, Jared?
Okej. Pokračujme a prejdime od Nového Zélandu na Uber
a trochu viac sa venujme tomu.
Takže, keď povieš: „Veľa kvôli práci cestujem,
stále využívam Uber.“ A potom povieš prvý vtip o Uberi...
Počkať, čo?
Ani som nevedel, že tam je ten prechod.
Chcem len premostiť medzi Novým Zélandom a Uberom.
Dobre, dokončím Nový Zéland a začnem s Uberom.
Presne tak.
Nový Zéland ma bude nenávidieť. Dobre.
Dobre. „Ty choď tam, ty tam. Problém vyriešený.“
Ako psychopat. Bože.
Ani si nepamätám, ako prejdem na ďalší vtip, Jared. Mrzí ma to.
Nepamätám si to.
Prisahám, že si neviem spomenúť, Jared.
Hrozne sa hanbím. Pustíte viac hmly? Dobre, takže...
Preklad titulkov: Michal Papák