Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kom igen!
Han fuskar!
- Han fuskar. - Hur vinner han hela tiden?
Han har den bra handkontrollen!
Okej, jag kommer strax tillbaka.
Jösses, hörni! Ni är djur.
Mina damer och herrar, Matteo Lane!
Hej!
Hej på er!
Herregud.
Det här är en viktig kväll.
Vi har mycket att prata om.
Vita kvinnor.
Hör här, vita kvinnor,
under dagen,
är ni okej.
Ni är okej. Ni jobbar med HR. Ni jobbar med PR.
Okej. Allt är okej.
Om ni dricker en klunk rosévin...
...blir ni typ: "Ikväll handlar allt om mig."
Vad händer med er?
Vi känner alla till hur en full vit kvinna låter, va?
Ni vet det!
Det är inte det att det är högljutt.
Det är genomträngande.
Sätt en full vit kvinna på en militärbas 15 meter under jord,
skulle man ändå höra: "Pommes?" Liksom.
Ja.
Jag har också märkt
att varje samtal med vita kvinnor är likadant.
Det spelar ingen roll var man är,
vilket land man är i, vilken tid på dagen, hör man:
"Jag berättade för Joanne häromdagen att hon inte kommer att gå..."
Du behöver gå dit för att avsluta samtalet.
Du kan gå till andra vita kvinnor.
De avslutar samtalet åt dig.
"Han sa att jag inte gör mitt jobb, men..."
Jag var i Rom för ett par månader sen.
Ciao.
Jag såg tre vita tjejer promenera. De var 19, 20 år.
Antagligen första gången i Rom.
De känner sig vuxna. Alla äter gelato,
promenerar, och tjejen till höger sa:
"Den här gelaton är godare än den vi åt igår."
Och tjejen i mitten sa:
"Ännu en vinst för TikTok."
Jag hoppas att hon är död.
Det skulle vara ännu en seger för TikTok.
Det lustiga är att min TikTok och Instagram...
...jag vet inte hur, men min algoritm
har förvandlats till vita kvinnor som lagar pasta.
Jag vet inte hur det blev så.
Jag vet att italienare är vita. Men jag menar Sarah, inte Maria.
Jag visste inte att det fanns trendiga recept.
Jag visste inte det.
Men receptet jag ser om och om igen,
är alltid samma sak. Det är olivolja, lök, vitlök,
tomatpuré, vispgrädde, färsk mozzarella och fusilli.
Hur som helst. Den är nog okej. Men jag såg en kvinna.
Hon dök upp i videon och sa:
"Om du vill laga den där måltiden som gör honom..."
Hon har inga vänner.
Dina vänner håller dig ansvarig, visst?
Om jag gjorde en pastavideo och sa:
"Om du vill laga måltiden som gör honom..."
Mina vänner skulle bara:
"Vad i bögars namn pratar du om?"
Jag älskar att åka till Italien. Är nån här från Italien?
Inte Long Island.
Jag åker ofta till Italien
och jag skriver alltid skämt om Italien.
Sen insåg jag att under alla år jag åkt dit
har jag aldrig gjort nåt gay i Italien, typ.
Jag menar, de är konservativa.
De har Vatikanen där.
Män i klänningar: "Inga tjejer tillåtna."
Så gay.
Ni är så gay.
Jag menar att jag aldrig har varit på dejt där.
Den enda gången var för tre år sen.
Jag var i Rom och pratade med en kille som hette Giuseppe.
Pinocchios kusin.
Jag sms:ade med honom på mitt hotell.
När han kom dit sms:ade han:
"Jag är där nere."
Hans sms hade en brytning.
Så jag går ner, och det är så typiskt Rom.
Han lutar sig bokstavligen mot en röd Vespa, och jag sa:
"Är jag Lizzie McGuire?"
Sitter bak i vespan, och bara: "Sjung för mig, Paolo!"
Det här är vad drömmar är gjorda av
Förresten, jag såg den filmen igen. Paolo är helmexikan.
Om man kunde se det bortklippta, där de bara: "Och börja."
"Hola Lizzie."
Varje gång jag åker dit händer nåt.
Det här är galet. För ett år sen.
Jag träffade världens mest kända kvinna i Rom förra året.
Jag hänger med Daniele Gattano, en italiensk komiker.
Han är jätterolig. Också gay. Han är typ jag, men där.
Vi var på en restaurang, inte särskilt fin.
Bara en restaurang. De frågade:
"Vill ni äta inne eller ute?" Vi sa: "Vi äter ute."
Det är fint ute. Vi går ut, han sitter mitt emot mig
och han får panik. Han bara...
"Matteo!" Jag frågade: "Vad är det som pågår?"
"Opfra! Opfra, Matteo!"
Jag sa: "Vad är en Opfra?" Han sa:
"Opfra Winfrey, Matteo! Opfra Winfrey, Matteo!"
De kallar Oprah för "Opfra." Vet inte varför.
Jag vänder mig om, kollar, det är Opfra!
Oprah Winfrey. Jag är uppvuxen i Chicago,
har aldrig stött på henne.
Jag är i Rom, där är Oprah.
Nu tänker jag:
"Jag måste säga nåt till Oprah."
Om man ser en kändis vill man inte hålla fast dem.
Ge dem bara en komplimang, okej?
Men vad kan jag säga som sammanfattar allt jag är,
att jag är gay, amerikan, och att hon ser bra ut.
Jag tänker.
Hon kommer in och är så här nära mig.
Jag tar av mig solglasögonen, får ögonkontakt och jag säger:
"Visa vad du går för."
Och jag svär, vet ni vad hon sa till mig?
Jag svär, hon sa: "Visa vad du går för!"
Jag svär.
Hon gjorde köttbullar.
Jag älskar Italien.
Jag åker alltid till Sicilien.
Jag har många vänner där och jag åkte till Sicilien i fjol.
Jag åkte med min vän Giovanni. Och i den nordöstra delen av Sicilien
har de små öar, som en ögrupp,
en av öarna heter Lipari.
Jag är med min vän Giovanni och vi kommer dit.
Alla sa: "Ni måste äta på den här restaurangen.
Trattoria Siciliana. Det är där man ska äta."
Vid sju på kvällen kommer vi till restaurangen.
Det är fullsatt. Det är det enda stället där.
Vi ser ett bord ledigt med två stolar.
Vi går till kvinnan som jobbar där, som är runt hundra år typ.
Italienska kvinnor. Antingen är de 25 eller 92.
Det finns inget däremellan.
De är antingen modell i Milano
eller E.T. i en badrock.
Minns ni när de klädde E.T. i drag?
Det är min nonna.
Vi går fram till henne och på italienska:
"Kan vi få den lediga platsen där?" Hon sa: "Okej."
Hon följer med oss till bordet.
Hon går som Mariah Carey på julkonserten.
Kommer knappt.
Fram till bordet.
Vi kommer till Mariah sen. Jag har historier.
Vi kom till bordet, och i stolen...
Vet inte om det var ett skämt.
Det ligger en katt i stolen och hon säger bara:
"Nej."
Vi bara: "Va? Varför?" Hon svarar: "Rocco."
När jag skrev skämtet, ringde jag Giovanni,
och sa: "Jag skrev ett skämt om dig." Han sa bara:
"Ja, Rocco."
Vi drack kaffe varje morgon i en pasticceria nära oss.
Och det är samma sak. En massa E.T. i morgonrockar som lagar mat åt oss.
Man är på Sicilien mitt i sommaren.
Det är varmt. Alla är solbrända.
Vi går dit en dag och där är en tjej.
Hon är nog 20 år. Hon är så vit
att vi trodde hon hemsökte oss.
Hon var så vit.
Så jag går fram till henne och säger: "Buongiorno."
Hon sa: "Buongiorno." Jag börjar beställa kaffe.
Jag vill ha...
Och hon bara: "Vänta, nej. Per favore... Nej."
Jag sa: "Pratar du engelska?" Hon sa: "Jag är från Irland."
Jag sa: "Vad gör du här?"
Hon sa: "Jag träffade en italienare och flyttade hit."
"Det är hans mammas kafé, jag svettas. Hjälp mig."
Dumma subba.
Men det coola med mitt jobb är
att efter så många år av standup,
kan jag turnera utomlands, inte bara Kanada.
Min första internationella turné var i fjol.
Vi började i Europa, i Frankrike. Så coolt.
Öppningsakten är alltid en av mina bästa vänner,
Francesco De Carlo, som är en italiensk komiker.
Och när man är i ett annat land, försöker man lära sig korta fraser.
I Frankrike går vi in och säger: "Bonjour. Merci."
Och när vi går, "Au revoir."
Men Francescos italienska brytning är så stark,
att varje gång jag säger: "Au revoir," så hör jag: "Ao wow."
"Francesco, vad säger du?" "Jag kan inte säga ordet."
Ciao.
Jag är så van vid att uppträda inför amerikaner
att jag inte trodde att småsaker kunde vara så annorlunda.
En amerikansk publik till exempel,
när jag ställer dem en fråga, vill jag ha ett "ja."
Amerikaner säger alltid...
Så säger vi ja.
Så, jag är i Paris.
Jag uppträder. Inför tusen gay fransmän.
Extra gay fransmän.
Alla ser så gay ut. Jag ser straight ut i Paris.
Jag ser ut att ha många brudar i Paris.
Oj!
Föreställ er. Så...
I de här shortsen.
Jag uppträder, okej? Jag kör min föreställning.
Det är tusen pers. Jag ställer en fråga.
Jag tror att de ska typ...
Och jag svär, alla säger samtidigt:
"Ja."
Efteråt går vi till en restaurang. Och den här restaurangen
är ett sånt ställe som är så så sjukt pretentiöst,
där alla verkar så viktiga.
Servitriserna var inte ens snygga kvinnor,
de var modeller från catwalken. Och de var så elaka mot oss.
De var elaka.
Men de hade kunnat slänga soppa i ansiktet på mig och jag skulle tacka.
Men en av dem, hon håller i en enorm bricka med disk.
Hon går och hon ramlar. Allting krossas.
Hela restaurangen tittar. De liksom...
Francesco äter sallad. Han tittar inte ens upp.
Han sa: "Man kan inte få allt i livet."
Uppträdandena var kul i Paris, och sen åkte vi till Amsterdam.
Har nån varit i Amsterdam?
Ja. Jag hade jättekul.
Vet ni problemet? Jag kunde inte uttala nåns namn.
Allas namn lät som en nysning.
Jag sa: "Hej, jag heter Matteo."
"Jag heter..."
De bara: "Gesundheit? Det är min son." "Tyst bara!"
Holländarna är en så annorlunda publik.
När man uppträder i Italien
blinkar man och publiken säger:
"Grazie, Matteo."
Så här skrattar holländarna...
Efter föreställningen säger de:
"Jag har aldrig skrattat så mycket i hela mitt liv."
"Mina kinder gör ont."
"Jag kommer aldrig nånsin glömma den här kvällen."
De har en massa kanaler i Amsterdam,
för de tror att de är Venedig.
Det är coolt. De har båtar och folk sitter där och dricker.
Det finns barer. Det är väldigt glamoröst.
Francesco sa: "Vi borde fixa en båt."
Så vi fixade en båt och dyker upp.
Vi hamnade uppenbart i en turistfälla för vår båt hade ingen bar.
Den hade en påse Heineken.
"Okej då. Vi hoppar på båten."
Vi hoppar på båten och vi har en guide.
Guidens enda jobb är att berätta fakta om Amsterdam.
Men hon trodde att hon var komiker, så vi hatade henne direkt.
Om man varit i Amsterdam förut
så vet man att vissa byggnader är korta och långa. De är konstiga.
De lutar fram och bak liksom.
Hon pekar på några hus och säger:
"Ser ni byggnaderna där borta?"
Vi säger: "Ja." Hon säger:
"Vi kallar dem för böghusen."
Min bögdel bryr sig inte. Min komikerdel tänker:
"Vad är roligt här?"
Francesco och jag räckte upp handen.
Hon sa: "Ja?" Och vi sa: "Varför kallar ni dem för böghusen?"
Hon sa: "För att de inte är straighta!"
Subba.
Så vi körde Europa.
Efter det åkte jag till Australien.
Jag har aldrig varit i Australien.
Och jag lärde mig en sak. Amerikaner vet inget om Australien.
Min vän ringde när jag var i Sidney.
Hon sa: "Hur exotiskt är Australien?"
Jag sa: "Jag är i en Sephora."
Detta är nåt alla australier vet.
När jag var på väg dit var jag på Instagram
och tänkte: "Jag vill hålla i en koala."
Det där är ännu en vit kvinnas idé.
Att hålla i en koala.
Samma vita kvinnor som åkte till Bahamas på sportlovet
och kom hem med flätat hår.
Minns ni? Vi sa: "Molly, du har rött hår.
Det här är Chicago. Ta på dig en mössa."
Så jag skämtade. Jag sa: "Ska till Australien.
"Längtar efter koalan."
Jag insåg inte att alla visste det här.
Jag fick hundratals meddelanden från australier:
"Du vet väl att de har klamydia."
Jag försöker inte slicka den.
Händer det verkligen? Försöker så många amerikaner...
"Säg omelett!"
Jag bara svarade: "Jag blev inte gay igår.
"Jag har umgåtts med björnar som har klamydia."
Uttalet dock, det är grejen.
Jag förstår, jag är utlänningen. Det är jag som har brytningen.
Men varje morgon ringde jag receptionen,
och en kille svarade och sa: "Hallå?"
Jag sa: "Har ni yoghurt och granola?
"Vill bara ha nåt lätt."
Jag vet att han inte sa så, men för mig lät det så här.
Och de avslutar alltid med: "Om du vill."
Jag vågade inte säga nåt, så jag sa ja.
Så varje morgon åt jag lax till frukost.
Man måste vara försiktig med deras uttal.
Man måste verkligen få till det. Jag minns när
jag gick på college, och en utbytesstudent kom,
och hon sa: "Hej."
Jag försökte vara snäll och sa: "Välkommen till Chicago från Australien."
Och hon sa: "Nya Zeeland, faktiskt."
Okej, jag sa inte Kina. Jag var ganska nära.
Hur irriterande var inte Nya Zeeland under pandemin?
Minns nån det här?
Deras premiärminister var på tv varje dag och sa:
"Jag vill bara säga att vi på Nya Zeeland har noll fall av covid."
Jag bara: "Ingen bor där!"
"Jag på bor i Manhattan, idiot!"
Alla kan göra det jobbet. "Du går dit och du går dit."
"Problemet löst."
När man gör det här jobbet
så reser man så mycket.
Jag använder Uber hela tiden.
Vart jag än åker, varje land, varje stad,
Uber.
Alla platser har sin egen Uber-kultur.
I New York har vi en specifik Uber-kultur.
Jag vill bara fråga er här i Los Angeles,
jag vill veta, klappa...
...om ni pratar med er Uber-förare.
Vad är det för fel på er?
I New York pratar vi inte med våra Uber-förare.
De vill inte prata.
Så här lite vill vi prata med varandra.
Jag råkade ut för en bilolycka i min Uber på 39th Street och 6th Avenue
och sa ändå ingenting till föraren.
Vi fick direkt ögonkontakt i backspegeln.
Jag tryckte på avboka och gick ut ur bilen.
Men på alla andra ställen vill de prata.
Värst är North Carolina.
North Carolina är värst.
Jag sa det jag sa.
Jag springer till min Uber. Det regnar. Jag måste till flyget.
Innan jag ens stängde dörren blir han en mardröm.
Han vänder sig om. "Jaså.
Nån ska visst till flygplatsen idag."
Nej!
Jag gör allt för att ge honom tecken.
Jag bara: "Inget samtal, tack!" Jag har åtta hörlurar på.
Han bryr sig inte. Han är redo för brunch.
Han sa: "Det är bra, för jag måste besöka min son
som bor nära flygplatsen efter detta."
"Okej."
Sen säger han så här på riktigt:
"Min son har
cancer."
Så jag tryckte avboka
och gick ut ur bilen.
Hur ska jag svara på det där?
Du får de fem stjärnorna.
Jag drog det här en gång och en kvinna skrek:
"Inte kul!"
Jag sa: "Är du Uber-förare?"
Så dum.
Hon sa: "Jag överlevde cancer!"
Så jag tryckte avboka och gick iväg.
Jag reser så mycket, jag flyger så mycket, jag är på nya hotell,
jag använder Uber. Ryggproblem jämt.
Jag pratade med min vän Mitch.
Jag vet inte hur jag ska berätta det här.
Jag hyrde en eskort, inte med flit. Och...
Det var inte med flit. Det var så här.
Jag sa till Mitch: "Min rygg värker alltid.
"Jag måste få en massageterapeut."
Men Mitch är inte i rätt sinnestillstånd.
Han är en nyskild, medelålders bög i sina bästa år,
vilket kanske låter redundant.
Men när jag sa så, svarade han: "Behöver du en massageterapeut?
"Jag har den perfekta killen för dig."
Så här dum är jag. Killen sms:ar mig.
Hans första meddelande är: "Endast kontanter."
Jag bara: "Okej."
Han sa att vi skulle träffas i Chinatown nånstans.
Jag gick uppför trappan och säger:
"Det här är läskigt."
Jag skulle vara så lätt att mörda.
Det var omöjligt att hitta.
Det kändes som att vara i Zelda. Jag hittade ingen utgång.
Vet ni vad som är roligt? När man går på spa
brukar det spelas spamusik. Typ, Enya är på.
Man går in och...
Vem kan säga vart vägen leder...
Det var ingen Enya där.
Där är en man under neonljus, och säger: "Gå in dit. Klä av dig."
Jag bara: "Jag är på väg."
Jag önskar att jag hittade på. Jag går in,
där är bordet, ingen filt, jag lägger mig naken, rumpan bar,
redo att bli dödad.
Mitt huvud tittar genom
massagebordet... Det är som ett munkhål.
Så jag kan se marken.
Jag tittar på golvet, jag hör dörren stängas bakom mig,
och jag ser två ben gå fram och plötsligt ramlar byxorna av.
Men jag är så dum och tänker bara: "Han måste vara varm."
Han börjar massera mig,
och jag tror ju att det är en massage, så jag somnar.
Jag vaknar med ett finger i röven.
Först tänkte jag: "Jag blir våldtagen." Sen tänkte jag: "Just det."
"Betalade för det."
Det gjorde jag. Jag betalade för det. Och...
Jag gav dricks. Så...
Jag sa till Mitch: "Hur vågade du skicka dit mig?"
Han sa: "Har du haft kul?"
"Så klart jag hade kul!", sa jag.
Jag borde göra nåt. Jag borde få massage.
Jag borde yoga, stretcha. Jag borde göra nåt.
Jag är lat. Jag går till gymmet,
men att gå dit... Gymmet var svårt för mig att ta tag i
för jag är inte sportig. Aldrig varit det.
Jag är inte bekväm i sportmiljöer.
Som barn hade jag älskat att sporta.
Hockey, fotboll, nånting.
Men papporna och tränarna var så homofobiska,
så jag bara: "Okej då sjunger jag väl."
Jag vet att jag generaliserar nu.
Klappa om du är hetero.
Bögar, ta dem! Nej, jag...
Jag retas bara.
Men det är så här det händer.
Jag vet att jag generaliserar.
Men när heterokillar går till gymmet,
de började kanske när de var 15.
De är med sin tränare eller vänner eller fotboll... Skit samma.
De börjar vid 15,
och det är bara lättare för dem.
De går med sina vänner, blir mer självsäkra,
det får dem att se bättre ut, nu är det socialt.
Men jag märkte att de gifter sig, fyller 30, skaffar barn.
Det är då bögarna kommer in.
Vi kommer ut ur träsket. Och typ: "Kusten är klar!"
Jag vet inte hur man pratar med straighta killar på gymmet.
Jag har inte samma energi.
Det finns en tränare på mitt gym.
Han heter Giovanni, från Bronx.
Han är latino, väldigt läskig, typ en top.
Vi ses varje dag.
Och när man ser nån varje dag, hälsar man.
Men sättet han hälsar på mig är så här...
Jag vet inte hur jag ska svara, så jag bara...
Jag svarar på oställda frågor.
Typ: "Hej." "Bra, tack."
En gång tränade jag axlarna.
Så jag satt där, tränade axlar,
och jag tittar i spegeln,
och den största killen på gymmet, en kentaur.
Mannen var enorm.
Och han närmade sig mig.
Jag kände mig som Josie Grossie. Jag bara: "Balen?"
Han kommer fram till mig: "Kan du vakta mig?"
Och jag sa: "Bra, tack." Nej då.
Det sa jag inte. Jag går till bänkpressen.
Det var typ 450 kilo på varje sida.
Den där enorma vikten.
Jag ville säga: "Du har bättre chans att överleva
om du ber vinden att vakta dig."
Så...
Jag går bakom honom och sträcker ut händerna,
för det har jag sett andra göra.
Jag älskar att straighta killar aldrig skäms.
Så vid första pressen är ni på OS.
Och jag får panik.
"Bara jag och mina svaga händer.
"Det enda som håller denna man vid liv."
För om den ramlar, dör han
och jag rusar runt som Nathan Lane och ropar: "Ambulans!"
Jag bara...
Jag kan inte!
Sån lättnad när det var över. Han sa bara: "Tack."
Jag tänkte: "Aldrig mer!"
Jag bestämde mig för en PT.
Ger självförtroende.
Jag kommer veta vad jag gör, inte känna mig så vilse.
Att skaffa en PT är kul.
Man frågar bara chefen: "Jag vill ha en PT."
De öppnar en bok, visar bilder och jag säger:
"Han är snygg."
Jag valde den läskigaste killen.
Han hade skägg och keps.
Han hette Damon. Men så började jag fantisera.
Det blir som ett Ricki Lake-avsnitt.
Typ, mamma kan inte styra mig.
Jag är 13. Jag säger: "Fan ta er."
Sen kommer en sergeant ut och skriker på mig.
Det var en fantasi.
Jag skulle träffa honom första gången.
Jag sa: "Damon, jag heter Matteo. Hur var din helg?" Han svarade:
"Jag tror att min hund är sjuk och jag är upprörd."
Det är vad drömmar är gjorda av
Han är så gay och australisk.
Jag älskar honom.
Jag tänkte berätta för Giovanni, den andra PT:n,
ett skämt om honom.
Om jag har ett skämt om nån så borde de få höra det.
Mariah har inte hört av sig än. Men...
Hej, Mariah.
Men jag sa till honom: "Hej, jag heter Matteo.
"Jag är komiker." Jag liksom förklarade skämtet.
Han svarade mig inte riktigt.
Men nu, varje gång vi ses på gymmet, gör han så här.
Jag vill knulla honom.
Kul att skriva ståupp.
Alla gör det så olika.
Vissa har en hel timme,
de pratar om nåt dramatiskt, eller så har de en röd tråd.
Jag har alltid känt att min humor var mer:
"Vi ses på en brunch." Jag vet inte, men lätt.
Jag kanske bara är dålig.
Det är svårt, för jag pratar om mitt liv,
det finns saker jag vill prata om,
och jag vill gärna prata om att jag är mexikan och...
Mamma är italiensk...
Mamma är italiensk och mexikansk,
så jag ser ut som Jafar om han kom ut ur garderoben.
"Prins Abubu."
Han är så gay.
Jafar var gay. Minns ni hans önskan?
"Jag önskar att prinsessan Jasmin blev kär i mig."
Jag bara: "Tjejen! Det önskar vi alla."
Så gay.
Vi återkommer till mexikaner. Vet ni vem mer som är gay?
Mufasa.
Jag vet att Scar är gay, vi skippar Scar.
Det finns en scen där Mufasa skriker på Scar,
och Zazu dyker upp och...
Zazu är också gay.
Jag har en massa kokosnötter
Alltså, tjejen! Okej, så...
Zazu landar på Mufasas axel. De pratar om Scar.
Zazu skämtar om Scar:
"Han hade blivit en fin matta."
Mufasa går från butch till:
"Åh, Zazu."
Jag bara: "Gay!"
Jag ser det.
Okej, en till.
Jag tror att
den magiska spegeln från Snövit är så gay.
Har jag fel?
För det första var jag den spegeln i skolan.
Jag sa till mina bästa vänner: "Du är sötast."
Jag vet att...
Jag kan det livet.
Men den här var en bitch.
Spegeln visste att drottningen var galen.
Allt han behövde säga för att allt skulle vara bra var: "Du är bäst."
Men en dag kommer hon och säger:
"Vem är vackrast i landet?"
"Den subban. Ta henne!"
Lugn.
Jag är halvmexikan, och jag pratar spanska.
Jag lärde mig italienska först,
och nu har jag en italiensk brytning när jag pratar spanska.
När jag pratar med andra latinamerikaner säger de:
"Du låter som Mario."
Anledningen till att jag inte vet nåt om min mexikanska del,
det är en såpoperahistoria,
men det här är bästa sättet att beskriva det.
För några år sen
gjorde jag ett mexikanskt program: Noches con Platanito.
Det finns mexikaner här alltså.
Det betyder "Lilla bananens natt."
Supermexikanskt. Programledaren är en clown. Ologiskt.
Jag visste att när jag var med
skulle de fråga om min morfar. För min morfar är mexikan.
Första frågan var:
"Okej, så din morfar är mexikan. Alltså är du mexikan.
"Berätta om din morfar."
Jag svarade: "Ja, det är sant. Morfar är från Jalisco."
Och, du vet...
Du vet...
Men jag sa: "Det är sant.
"Morfars familj är från Jalisco."
"Men jag lärde aldrig känna dem"
"för min morfar och mormor hade fem barn ihop."
"Och samtidigt
"hade han fem barn med en annan kvinna"
"och gav dem alla samma namn."
Så trodde jag Noches skulle reagera.
Istället sa han: "Din morfar är så smart."
Så jag har knutit an till mitt mexikanska arv.
Min man är från Mexiko,
så jag åkte ofta dit när vi dejtade.
Han bor i New York nu.
Men jag har märkt
att varje gång jag åker till Mexiko
så blir det problem. Varje gång.
Sista gången jag var i Mexiko innan han flyttade,
var jag i San Antonio, Texas.
Och... Nej. Och...
Det är härligt där.
Jag åker till flygplatsen.
Jag flyger med Aeroméxico.
Jag ser alla skyltar: "Försenat, försenat."
Jag bara: "Vad händer? Varför är vi försenade?" De sa:
"Ett vulkanutbrott i Mexiko City,
så vi vet inte hur lång tid det tar
innan vi kommer iväg."
Vanligtvis
när man hör om vulkanutbrott dit man ska, tänker man:
"Jag borde boka om resan."
Men jag hade redan tagit lavemang.
Så...
Jag gick fram till disken och sa: "Hej, sir.
"Jag vet att det har varit ett vulkanutbrott, men..."
"Jag har tagit lavemang."
"Du vet kanske inte vad det betyder,"
"men det finns säkert en flygvärdinna där bak som vet..."
"Jag har tre timmar på mig."
"Ni behöver hjälp."
"Skicka mig bara så sätter jag mig på vulkanen."
En heterokille där tänker: "Vad han pratar om?"
Vi blev försenade i 7,5 timmar.
Sju och en halv timme.
Jag var den enda amerikanen. Alla var mexikaner.
Och jag var fascinerad
för de hade radat upp en liten miniarmé.
Två och två i rullstol.
Alla dessa abuelas i rullstolar.
Bara sexton Cocon.
Kom ihåg mig
Jag kollade på dem.
Ingen mobil, ingen iPhone, inget.
Sju och en halv timme så här.
Vi väntar på att piloten ska berätta
om vi ska åka eller inte åka.
Efter sju och en halv timme
dyker piloten upp, en liten man.
Han kunde ha sagt det precis där,
men istället gick han till podiet.
Så han går upp, går till högtalaren och säger...
"Okej, allihop."
Det betyder: "Vi går."
Vi är på planet, alla är glada.
Kom ihåg mig
Vi sitter på planet i typ en timme.
Om man flyger mycket så vet man: "Nåt är fel."
Så vi väntar. De tillkännager det.
"Flyget är inställt."
Vanligtvis när ens flyg är inställt,
hos Delta, United, även Spirit
mejlar de en
för att säga: "Här är ditt nya boardingkort."
"Det här är din nya flygtid."
Det här är det mest mexikanska som nånsin hänt mig.
Det går inte att hitta på.
Innan de låter oss gå av planet
är piloten tillbaka i högtalaren och säger:
"Okej, allihop."
"Jag ska lämna planet här."
"Så..."
"Kom tillbaka imorgon bitti."
"Så flyger vi."
Flyger min farbror Mike planet?
Det var roligt.
Vi tog med våra gamla skrynkliga boardingkort.
"Ja, Aeroméxico."
Det var kul. Samma människor, samma kläder.
Som att vara på en resort. Alla sa: "Hej!"
Vi åkte till Mexiko alltså. Och jag måste säga,
om du inte har varit i Mexiko City, åk.
Det är världens mest otroliga stad. Åk!
Folk är otroliga.
Och, vet ni,
när jag växte upp i italiensk kultur,
insåg jag inte hur lika vi var.
Stora familjer, god mat, katolicism, drama.
Min man sa att han inte är dramatisk, men en gång
hade han druckit lite,
och var lite vinglig. Jag sa: "Rodrigo, ramla inte."
Han svarade: "Jag ramlar aldrig."
Okej, Mästerkatten. Så...
Jag gifte mig med honom för att han inte snarkar.
Det är allt som krävs.
Det räcker så. Jag är 38.
Klappa om du har en partner som snarkar.
Folk som snarkar är själviska.
Vem fan tror du att du är?
Bara 12 timmar med det här.
Du kvävs av tusen jävla kukar.
Vad är det för fel på dig?
Ingen vaknar gladare på morgonen
än nån som inte har andats hela natten.
Lungorna har kollapsat, nacken är blå. Så vaknar de.
God morgon
Och när man sover bredvid nån som snarkar,
finns det bara en sak man kan göra. Man slår dem.
Man slår dem, och så gör de så här.
Och nu
har du 30 till 50 sekunder på dig att somna.
Så han snarkar inte,
men han gör nåt konstigt. Det är två saker.
Han pratar i sömnen.
Men han skrattar varje gång.
Snacket är okej. Det är gulligt.
Nån pratar i sömnen. Lite så.
"Så gulligt. De drömmer."
Det är skrattet.
Det är midnatt.
Rummet är mörkt.
Och från ingenstans:
"Nej, jag vill ha den stora!"
På engelska är det okej.
Jag förstår allt.
Men han är tvåspråkig, ibland är det spanska.
När han talar spanska, tappar han en hel oktav.
Så nu är det en demonisk närvaro bredvid mig.
Är det fortfarande den stora?
Kolla vad tyst det blev.
En gång var han...
Ibland retar jag honom när han sover...
Han sov, och han pratade,
och han sa: "Ja. Tre."
Och jag sa: "Vad är tre?"
Han sa: "Tre är större än två."
Okej, Mariah Carey.
Mariah Carey är världens bästa sångerska.
Hon skriver sin egen musik. Jag får inte nog.
Jag har sett henne live 12 gånger.
Vi borde inte kallas lamm, vi borde kallas hjälpare.
Mitt problem med Mariah är att hon alltid är sen.
Hon är alltid sen.
Jag såg hennes julshow i fjol på Madison Square Garden,
och hon var två timmar sen.
Inte ens en timme och fyrtio minuter.
Inte ens en timme. Två timmar.
Det var 30 000 pers där.
Så vi väntar. Det blev helt tyst en stund
och man hör en gaykille skrika: "Ditt hår är bra!"
Han var klädd som en tomtenisse.
Hon har alltid samma öppningsakt. Hon har en DJ som kommer ut
och ställer en fråga. Vi svarar alltid "Woo!" eller om man är fransk "Ja."
Sen spelar han 30 sekunder av en låt. Det är kul liksom.
Han säger: "Var är mina 80-talsbarn?"
Han frågar: "Vem älskar Whitney Houston?" Vi säger: "Vi gör det!"
Jag vill dansa med
"Mariah kommer ut om 15 minuter."
Två timmar senare.
Han har spelat alla låtar han äger.
Han har gått igenom allt.
iTunes, Spotify, Apple Music.
Han laddar ner LimeWire. Mannen har slut på material.
Man ser att han har slut på musik när han är så här.
"Vem älskar Bach?" Liksom.
Men till sist kommer Mariah ut och det är så dramatiskt.
Hon kommer ner från taket. Jag trodde att vi var på Wicked.
Jag trodde det var Glinda.
Låt oss vara glada
Fast hon kunde inte göra så.
Hon mimade för sitt liv.
Det var den dyraste dragshowen jag nånsin varit på.
Jag bara skojar, Mariah mimar inte. Jag lovar.
Hon sjunger fenomenalt. Det här är en galen historia,
och jag måste säga så för hennes advokater är galna.
Det är en sann historia. År 2016
gick jag på hennes julkonsert
på Beacon Theater i New York två gånger på en vecka.
Det är pinsamt.
Första gången hade jag köpt biljetter.
Jag gick andra gången för mina vänner köpte mig en biljett.
Första gången var hon inte ens sen.
Bara 45 minuter sen. Så hon kom i tid.
Showen var fenomenal.
Rösten är fenomenal. Hon är så snygg.
Det var en otrolig konsert.
Jag tog med min bästa vän Evan nästa gång.
Hetero och tidigare kokainberoende.
Det kommer att spela roll.
Vi sitter på andra raden. Vi har fantastiska platser.
Hon gör sin konsert. Hon sjunger jättebra.
Men så säger hon: "Jag ska presentera en speciell gäst."
Jag var där förut, så: "Hon vet inte att jag vet
"och de vet inte att jag vet att det är John Legend."
Kom ihåg att det här är 2016. Hon säger: "Nästa person som kommer till scenen
"är en kär vän till mig."
"Han är en så begåvad låtskrivare. Välkommen upp på scen, R. Kelly."
Jag sa till Evan: "Är vi i plaskzonen?"
För det första hör de två inte hemma på samma scen.
Mariah är 45 i en quinceañera-klänning.
Ni vet vad jag pratar om!
R. Kelly är utklädd till Jada Pinkett Smith i The Matrix.
Jag vet inte ens vad som pågår.
Och låten de sjunger med varann...
Kastanjer som grillas över öppen eld
Och bögarna bredvid oss tar kokain.
Bögar, så här är det.
Att göra kokain på en vanlig Mariah-konsert...
Ingen tar kokain till Dream Lover,
men på en julkonsert. Hon sjunger bokstavligen:
Jultid
Man kan se de där bögarna som gick hemifrån och typ:
Jag drömmer om en vit jul
Jag sa till min vän Evan:
"Våga inte ha ett återfall på Mariah Careys julkonsert!"
Kan ni föreställa er honom 16 år nykter,
han går in på AA med sin medalj.
"Herregud, Evan. Vad har hänt?"
"Mariah."
Samma här.
Jag älskar Mariah. De där divorna, ni vet?
Nåt händer med dem efter ett tag.
De blir gudar.
Det här är en galen historia.
Jag uppträdde i Vegas förra året
och jag gillar inte det. Jag gillar inte kasinon.
Men när man uppträder på kasinon
försöker arrangören alltid göra nåt extra.
De vill konkurrera med andra kasinon,
säkerställa att man väljer dem.
Jag antar att eftersom jag är gay
var deras deal till mig typ: "Matteo, välkommen till Vegas.
"Vi är glada att ha dig här."
"Som bonus får du gratisbiljetter
till en Katy Perry-konsert ikväll."
Och jag tänkte: "Det är okej."
Jag har inget emot Katy. Men jag var upptagen.
De sa: "Man får träffa henne."
Jag sa: "Vilken tid?"
Och jag tog med min bästa vän Evan från Mariah Careys julkonsert.
Så vi går till en Katy Perry-källare,
och allt är dekorerat.
Managern kom. Jag kände mig så viktig.
Han tog mig till Katy, som är så snygg, och sa:
"Det här är Matteo Lane. Han är komiker."
"Han uppträder i Vegas. Det här är Katy Perry."
Hon sa: "En komiker." Jag sa:
"Hej." Hon sa: "En gay komiker."
Jag sa: "Ja."
"Det här är min vän Evan. Han är min öppningsakt." Hon sa:
"Ännu en gay." Han svarade: "Jag är inte gay."
Hon sa: "Visst."
Jag har en video, borde lägga upp det.
Vi gick tidigt. Vi var hungriga...
Hon dansar med stora korvar och hamburgare.
Jag tänkte: "Jag svälter ihjäl."
Hon verkar ha ett sinne för humor.
Det måste finnas nån i hennes liv
som drar ner henne på jorden.
Jag tycker att alla ens vänner borde driva med en hela tiden.
Det borde de. Mina vänner
är riktigt elaka. Detta är en hemsk historia.
Så här elaka är vi. Detta är så hemskt.
En gång greps Patty för att ha slagit en snut.
Det lustiga är att Patty är 163 cm med långt rött hår,
och vi har det på film. Det var typ en gay pyssling
som sprang efter en polis
och lät som Miss Piggy. Typ: "Hiya!"
Självklart blir han gripen.
Bob och jag fick betala borgen. Det här är så elakt,
men vi såg till att när han kom hem och öppnade dörren,
så spelades Cell Block Tango från musikalen Chicago.
Han öppnar dörren.
Pappa, sex, Cicero
Han förtjänade det Han bara...
Patty tyckte också det var kul.
Vi frågade: "Herregud, hur var fängelset?
Han sa: "Jag hade tagit lavemang tidigare,
tittade runt och tänkte att det här blir min fantasi."
Jag och mina vänner går inte ut. Vi är ingen gå-ut-grupp.
Ingen dricker eller tar droger.
Vi umgås hemma, kollar Youtube och spelar Fortnite.
Det är väldigt sällan vi tar oss ut. Men en gång,
på min vän Pattys födelsedag:
"Vi ska till en klubb och alla ska med."
Jag brukar klä mig så här.
Jag jobbar på en deli eller nåt,
och jag tog med min vän Nick. Ni känner säkert till Nick.
Och Nick är som...
Jag var med en 193 cm lång hemsökt viktoriansk docka.
Han är alltid klädd som en kinesisk vas.
Vi är på dansgolvet och vi försöker dansa,
men alla har huvudet här. Nick är högt däruppe.
Nick är så lång. Han är inte van att se människor längre än honom.
Men det var en kille där längre än Nick.
Och jag kunde se Nicks ansikte så här.
Och jag frågade: "Nick, vad är det?" Han sa:
"Vem fan släppte in Frankenstein?"
Vi satt ner för att vi är i 30-årsåldern.
Samma kväll hade de en massa go-go-pojkar.
Jag vet inget bättre än go-go-pojkar.
I New York är det olagligt att vara naken.
Man måste ha nåt som täcker något.
Den här go-go-pojken lägger sig på bordet och börjar bli helt naken.
Men han bar strumpor med Birkenstock.
Så det bögigaste med hela situationen
var inte det faktum att hans hål var ute.
Det var de andra bögarna runt honom som sa: "Titta på de jävla skorna!"
Det här är speciellt. Jag vet att det är en special,
men det är speciellt för mig. Jag har gjort standup i 16 år.
Ja. Det är lång tid.
Folk frågar mig alltid
i intervjuer och sånt: "Hur börjar man med standup?"
Det är en bra fråga.
Allt med det här är konstigt.
Det är ju inte bara att skriva nåt, sen en dag står man på scen.
Det är åratal av öppen mick-ställen,
vilket betyder att stå i en källare
med 60 andra komiker. Ditt namn är i en hink.
Efter två timmars väntan får man göra två minuter.
Det måste man göra varje kväll i åratal.
Sen jobbar man sig upp till barshower,
som för oss komiker är glamoröst. Jag har en show,
jag har en barshow,
men en barshow betyder bara att folk är på en bar
och vi förstör det roliga...
Saken är att jag är gay, och jag fick
komma ut varje kväll.
Det är märkligt. Man måste komma ut varje kväll.
Man försöker hitta nya sätt att komma ut
och göra det roligt, och göra det igen.
Att man ens måste det. Jag ser gay ut, låter gay,
men om jag inte tar upp det blir det stelt i rummet.
De bara: "Är han tysk?"
Jag var så trött på att komma på skämt att jag gick upp på scen och sa:
"Tack, jag är ju gay." Och gå vidare.
Min karriär går bra nu, men den gick inte så bra för fyra år sen.
Det var här jag var för fyra år sen, karriärmässigt.
Jag minns att det var april 2021
och min agent ringde och pandemin hade börjat sakta ner.
Så de öppnade komediklubbarna
och min agent ringde och sa: "Du, Matteo,
de öppnar en komediklubb i Phoenix, Arizona,
och de måste träna personalen.
"De behöver vem som helst på scen."
Jag tänkte: "Jag kommer."
Så jag kommer dit. Och kom ihåg att jag gör det här varje kväll,
så att inte göra det på ett år var sådär. "Vad ska jag säga?"
Alla mina anteckningar sa: "Liza Minnelli." Jag hade inget.
Jag kan göra en timme av Liza Minnelli-skämt.
Mitt öppningsskämt var ju
"Tack. Jag är ju gay." Okej?
Jag är backstage och jag hör värden säga:
"Välkommen upp på scen, Matteo Lane."
Jag går ut och säger: "Hej, tack, jag är ju gay."
Och en man på första raden tittade upp och sa: "Vad?"
Och jag var inte så cool med det. Jag var så ringrostig
att jag inte hade nåt att komma med. Och jag sa bara:
"Gillar du inte bögar?"
Och han säger: "Nej."
Han var med sin fru, och vanligtvis
brukar kvinnor vara snällare. Så jag sa:
"Gillar du bögar?" Och hon bara...
Jag bara: "Okej, men jag kan inte gå."
Men jag sa: "Om ni inte vill stanna kan ni gå."
De gick upp och gick ut.
Men det fanns en bög i publiken. Gud välsigne den bögen.
Han satt i gången och medan de gick ut
såg jag honom. Ni vet hur vi bögar är när vi finner styrkan.
De närmade sig, och så fort de passerar honom, utbrister han:
"Och håll er borta!"
Tack så mycket, Los Angeles. Det här var otroligt.
Tack ska ni ha.
Tack.
Tack för att ni kom.
God natt.
Han är tillbaka.
Flytta på dig.
Okej.
Vad har jag missat?
Jag vinner.
- Jag blev mycket bättre. - Okej, så försök bara.
Okej, jag ska göra övergångar. Var är min regissör, Jared?
Låt oss fortsätta övergången från Nya Zeeland till Uber,
och få lite mer inledning.
Så när du säger: "Jag reser så mycket i jobbet,
jag är i en Uber hela tiden," och sen dra ditt första Uber-skämt...
Vänta, vad?
Jag visste inte att det var övergången.
Jag vill bara ha bron mellan Nya Zeeland och Uber.
Jag avslutar Nya Zeeland-grejen och börjar med Uber.
Precis.
Nya Zeeland kommer att hata mig. Okej.
Okej. "Du går dit och du går dit. Problemet är löst."
Herregud.
Jag minns inte hur jag kom till nästa skämt, Jared, förlåt.
Jag minns inte.
Jag svär, jag minns inte, Jared.
Jag är så förödmjukad. Kan vi få mer dimma? Okej...
Översättning: Oskar Klaren