Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- הומור הוא הברכה הגדולה ביותר של האנושות,‬ ‫מארק טוויין -‬
‫- טראמפ תמיד משתפן -‬
‫- תאטרון וורנר -‬
‫- מו עמר: עולם מופרע -‬
‫תשמיעו רעש בשביל אחי, מו אמר!‬
‫זין על די-ג'יי חאלד.‬
‫כן.‬
‫בטיזאק.‬
‫אני באמת…‬
‫עשיתי את זה בספיישל הקודם שלי,‬ ‫וזה אומר "בתחת שלך".‬
‫אם לא ראיתם את זה, זה אומר "בתחת שלך".‬
‫חשבתי שלעולם לא אעשה את זה שוב, למען האמת.‬
‫כי אני שומע את זה ברחוב על בסיס קבוע.‬
‫ואלו ותמיד מקסיקנים, תמיד בחור מקסיקני.‬
‫אני הולך ברחוב והוא אומר, "היי, מו!"‬
‫אני חושב, "אל תביט לאחור, מו. אל תביט".‬
‫"בחייך, אחי.‬
‫"אני המעריץ הכי גדול שלך!"‬
‫אני מסתכל והוא,‬
‫"בתחת שלך, כלבה!"‬
‫אני כזה, "אוי לא!‬
‫"למה, חוזה, למה?"‬
‫אבל לדי-ג'יי חאלד מגיע בטיזאק במאה אחוז.‬
‫בטיזאק במאה אחוז.‬
‫זה מבאס, כי הוא אחד מאיתנו.‬
‫הוא פלסטיני והוא לא מדבר.‬
‫הוא אפילו לא מכיר בזה,‬ ‫מה שהופך את זה ליותר מייסר.‬
‫ואני עדיין עוקב אחריו באינסטגרם.‬ ‫אני עדיין עוקב אחריו.‬
‫והרבה אנשים שולחים לי הודעות,‬
‫"למה אתה עדיין עוקב‬ ‫אחרי די-ג'יי חאלד באינסטגרם?"‬
‫"כי אני חייב לראות מה הוא עושה.‬
‫"כדי שאוכל לצחוק על התחת שלו,‬ ‫זה חשוב מאוד."‬
‫ואני אדם בעל מודעות עצמית גבוהה,‬ ‫אני מודע לעצמי מאוד.‬
‫אבל בכל פעם שאני רואה אותו באינסטגרם,‬ ‫אני כזה, "חתיכת חרא שמן.‬
‫"זקן שמן, זונה עם תחת שמן.‬
‫"מניאק שמן, כלבה, תחת שמן.‬
‫"אוכל מקלובה כל הזמן, תחת שמן.‬
‫"איך זה שיש לך ציצי צד? למי יש ציצי צד?‬
‫"תחת שמן עם ציצי צד. תראו, הנה עוד ציצי.‬
‫"עוד אחד, עוד ציצי."‬
‫חבר שלי אמר, "אחי, אתה שמן".‬
‫אמרתי, "אני שמן אתלטי, זה משהו אחר.‬
‫"אני מרים 136 ק"ג, הוא מרים כריכים.‬
‫"מניאק שמן, כלבה, תחת שמן."‬
‫כי אתה חייב להגיד משהו.‬
‫חייב להגיד משהו, אי אפשר לא להגיד.‬
‫והדבר הכי חשוב זה מה אתה אומר ומתי, נכון?‬
‫כשכתבתי את העונה השנייה,‬ ‫חזרנו מהשביתה בראשון באוקטובר.‬
‫ואז קרה השבעה באוקטובר והתחיל הבלגן.‬
‫החלטתי לנסוע לוושינגטון‬ ‫לעצרת של ג'יי-וי-פי.‬
‫"קול יהודי לשלום". קבוצה של צעירים…‬
‫בדיוק.‬
‫זה היה ממש מגניב, צעירים יהודים‬
‫ופלסטינים צעירים‬ ‫שמנסים לעשות את הדבר הנכון.‬
‫הגעתי לחזית הקונגרס‬ ‫והם שאלו, "תסכים לדבר?"‬
‫אמרתי, "אלו לא הבמות שאני רגיל אליהן,‬
‫"אם לומר את האמת."‬
‫אמרתי, "אני אעלה אחרון".‬ ‫לא כדאי לעלות באמצע.‬
‫ואז מישהו אחריך אומר,‬ ‫"על הזין, תהרגו את כולם!"‬
‫ואז יכתבו למחרת בעיתון,‬
‫"אמש, קומיקאי שמי אנטישמי‬
‫"הצטרף לעצרת שמית אנטישמית‬ ‫בוושינגטון הבירה."‬
‫אבל רציתי להשתמש באמנות שלי,‬
‫כי אני מרגיש שסטנדאפ הוא‬ ‫האמנות החופשית האחרונה.‬
‫אז התקשרתי ל"די-סי אימפרוב",‬
‫ושאלתי, "אני רוצה להשתמש באולם‬
‫"שמילאתי יותר ממאה פעמים בקריירה שלי."‬
‫והם סירבו. אמרתי, "לעזאזל".‬
‫אמרתי למנהל שלי,‬
‫"לא אכפת לי, תמצא לי מקום,‬ ‫לא חשוב איפה."‬
‫והאירוניה בכל זה,‬
‫המקום שאפשר לי לעשות את זה‬
‫היה בר גרמני של גייז.‬
‫הם אמרו, "אנחנו אוהבים את מו אמר,‬ ‫בבקשה, כן,‬
‫"בוא לכאן, כן.‬
‫"תן חיבוק, אתה חמוד. כן, זה טוב, כן."‬
‫הוא אמר, "המרתף שלנו פנוי בשני ושלישי.‬
‫"ביום רביעי, אנחנו מלאים כבר."‬
‫אמרתי, "אני לא צריך לדעת‬ ‫מה קורה פה ברביעי".‬
‫אבל עשיתי את זה, צילמתי, לא פרסמתי‬
‫כי זה היה כל כך כועס ורגשי.‬
‫והחלטתי להתמקד בתוכנית הפלסטינית-אמריקאית‬ ‫היחידה בטלוויזיה,‬
‫וזה מה שרציתי להתמקד בו.‬
‫אי פעם!‬
‫השקעתי בזה את כל האנרגיה שלי,‬ ‫את הלב והנשמה שלי.‬
‫ובינתיים, עשיתי פופ-אפים ביוסטון.‬
‫מופעים קטנים מאוד, רק כדי לראות‬ ‫מה עובר על הקהילה שלי.‬
‫ולהפתעתי,‬
‫לבנים זועמים רכשו את הכרטיסים.‬
‫הגעתי ערב אחד למופע שלי,‬ ‫ולפני שאחזתי במיקרופון,‬
‫גברת אחת אמרה, "תגיד להם, מותק.‬
‫"תגיד להם בדיוק איך אתה מרגיש.‬
‫"הם אמרו לי לבדוק על זה.‬
‫"בדקתי את זה."‬
‫ישראל פישלה עד כדי כך‬
‫שגזענים תומכים עכשיו בפלסטין? זה מטורף.‬
‫הייתי חייב לשאול, "גברתי, מה שמך?"‬
‫היא אמרה, "מירטל". אמרתי, "מירטל?‬
‫"לעזאזל, מירטל,‬
‫"אקח אותך איתי לכל ראיון שלי בחדשות‬
‫"מעכשיו עד סוף חיי."‬
‫במיוחד הראיונות האלו‬
‫שהכתבים מנסים לפעמים להכשיל אותך בהם.‬
‫אתה יושב שם וכזה,‬ ‫"מו, לפני שנדבר על העונה השנייה,‬
‫"אתה מגנה את חמאס?"‬
‫אני אגיד, "רגע אחד. מירטל, בבקשה?"‬
‫"אני איתך, מוחמד, אני איתך, מותק.‬
‫"אתה מנסה להכשיל‬ ‫את הגבר שלי מוחמד, זה הכול, כן.‬
‫"זו שאלה מכשילה.‬ ‫אי אפשר לצאת ממנה בטוב, כמו שאומרים.‬
‫"תן לי ללמד את התחת המטומטם שלך, בסדר?‬
‫"שמעת פעם על הנכבה? לא?‬
‫"ב-1948, הם גירשו‬ ‫יותר מ-750 אלף פלסטינים,‬
‫"יותר מ-500 כפרים הושמדו,‬ ‫אלוהים יודע כמה הם רצחו.‬
‫"לא, מוחמד, תן לי, מותק. תן לי.‬
‫"ובדקתי קצת יותר לעומק, חקרתי יותר‬
‫"וגיליתי שחצי מיליון פלסטינים‬ ‫חיים בסנטיאגו, צ'ילה.‬
‫"אמרתי, 'מה לעזאזל‬ ‫הם עושים בסנטיאגו, צ'ילה?'‬
‫"ואז בדקתי עוד וגיליתי שרובם נוצרים.‬ ‫הייתי כזה,‬
‫"'רק רגע, פלסטיני, נוצרי, בית לחם, נצרת.'‬
‫"'אלוהים, ישו הוא פלסטיני.‬ ‫זה העיף לי את המוח.‬
‫"הוא היה פלסטיני,‬ ‫אין פלא שהיהודים רצו להרוג אותו."‬
‫"בסדר, תירגעי.‬ ‫פסק זמן, מירטל. שיט, תירגעי.‬
‫"לפעמים הם מגזימים."‬
‫ידעתם שיש באמריקה ארבע ערים בשם פלסטיין?‬
‫אחת מהן בטקסס.‬
‫אני מתאר לעצמי שבמהלך השידור הזה‬ ‫יש שני טקסנים‬
‫שחיים בפלסטיין, טקסס,‬ ‫ומרגישים מבולבלים, מבינים אותי?‬
‫הם יושבים וכאילו,‬ ‫"מה קורה בפלסטיין, ג'בדיה?"‬
‫"הכול בסדר כאן."‬
‫"לא, לא בפלסטיין הזאת, במקורית, בפלסטין."‬
‫"רגע, יש עוד פלסטיין?"‬
‫"כן, המקום שישו בא ממנו."‬
‫"רגע, ישו מטקסס?"‬
‫"כן, קוראים לו חזוס עכשיו. שמו חזוס."‬
‫עליו הברכה השלום.‬
‫אולי תופתעו לשמוע‬
‫שאחד מחבריי היקרים, הוא עזר לי‬ ‫בתוכנית, הוא במקרה יהודי.‬
‫הוא קורא לעצמו "ציוני נגמל",‬ ‫שזה קורע מצחוק.‬
‫כשצילמתי את התוכנית, לא ידעתי‬
‫שהוא עובר תהליך רגשי בעצמו.‬
‫הוא אמר לי, "מו, הבנתי משהו".‬
‫אמרתי, "מה?"‬ ‫הוא אמר, "הבנתי מה ישראל בשבילי".‬
‫אמרתי, "מה?"‬
‫הוא אמר, "ישראל היא כמו הילד שלך,‬
‫"שאתה אוהב מאוד,‬ ‫ואז הוא גדל ונהפך ליורה המוני."‬
‫אמרתי, "לעזאזל".‬
‫הוא אמר את זה, לא אני, מבינים?‬
‫רואים למה דרשתי שתפקידו טלפונים?‬
‫האמת, אני ממש מקנא ביהודים, בסדר?‬
‫באמת, כי אתם עובדים ממש טוב ביחד.‬
‫בסדר? אם ליהודים יש חנויות בייגל,‬
‫הם מתקבצים ומסכימים על מחיר אחיד.‬
‫הם אומרים, "טוב, של מי הבייגל?"‬
‫זה החיקוי היהודי הגרוע שלי.‬
‫"של מי הבייגל? יש לך בייגל, ביטי.‬
‫"חמישה דולרים,‬ ‫כולנו מסכימים על חמישה דולרים?‬
‫"בסדר, זה חמישה דולרים."‬
‫הערבים, לעומת זאת, אנחנו גרועים כרגע.‬
‫אנחנו גרועים! אנחנו ממש גרועים!‬
‫ולא היינו גרועים בעבר, אבל אנחנו גרועים.‬
‫המצאנו הרבה דברים לאורך ההיסטוריה.‬
‫אוניברסיטאות, אלגברה, סבון. כן.‬
‫סבון, קפה, עשינו את כל זה,‬ ‫אבל אנחנו לא מסוגלים לעבוד יחד.‬
‫אם לערבי יש חנות פלאפל,‬
‫ולבחור אחר יש חנות פלאפל ממול,‬
‫הוא יגיד, "כמה? 4.99 דולרים?‬
‫"לך תזדיין, 3.99 דולרים.‬
‫"אמרת 3.99? לך תזדיין, 2.99.‬
‫"אמרת 2.99? לך תזדיין, בחינם.‬
‫"אקח הלוואה, נפשוט רגל ונמות.‬
‫"תודה לאל."‬
‫מה אנחנו עושים?‬
‫מה אנחנו עושים? קשה כאן מספיק גם ככה.‬
‫ולא היה קל לצלם את העונה השנייה.‬
‫זה לא היה קל.‬
‫בזמן העבודה ואפילוו אחרי,‬ ‫רק להקשיב לכל התגובות,‬
‫זה מאוד מתסכל.‬
‫באחת התגובות שראיתי נכתב... תארו לעצמכם.‬
‫נכתב, "מו, צפיתי בעונה השנייה, פרק שמונה.‬
‫"אתה גורם לצה"ל להיראות רע, מו.‬
‫"אתה גורם לצה"ל להיראות רע."‬
‫אמרתי, "אני גורם…‬
‫"לכוח הכיבוש הישראלי להיראות רע?‬ ‫אני זה שעושה את זה?"‬
‫"לא העובדה שהם מפציצים‬ ‫אוכלוסייה אזרחית שלמה?‬
‫עוף לי מהפנים, בבקשה."‬
‫זה כל כך מגוחך.‬
‫אי אפשר לבטוח בממשלה,‬ ‫נצטרך לבטוח בעצמנו.‬
‫וברור שבגלל זה בחרתי במיקום הזה.‬
‫לעמוד מול המשוגעים המחורבנים, בסדר?‬
‫להגיד להם, "אנחנו לא פוחדים, אנחנו כאן.‬
‫"לא אכפת לי מה אתם עושים, אנחנו יחד."‬
‫אסור לפחד.‬
‫האמת היא האמת, גבר. באמת.‬
‫אי אפשר לסמוך על הממשלה.‬ ‫אין לי מושג מה קורה שם.‬
‫יש שם מערכות יחסים מוזרות,‬ ‫אילון מאסק, הם נפרדו.‬
‫לא יודע. אילון מאסק‬ ‫הוא בחור מוזר, חייבים להודות.‬
‫אני לא חושב שהוא אדם אמיתי אפילו.‬
‫חליפת העור האנושית שלו‬ ‫נכשלת על בסיס קבוע.‬
‫הוא לא אמיתי, יש לו שבב במוח‬ ‫שמאתחל את עצמו מחדש כל הזמן.‬
‫והבן שלו, אני לא אוהב לדבר על ילדים,‬ ‫אבל בנו בחדר הסגלגל אומר,‬
‫"סתום את הפה, סתום את פה הזונה שלך."‬
‫אני לא יודע אם הוא אמר "זונה"‬ ‫אבל זה היה ממש מכוער.‬
‫איך שלא קוראים לו, אי שווה אם-סי בריבוע,‬ ‫אני לא טוב במתמטיקה.‬
‫ואבא שלו עומד על הבמות הכי הגדולות,‬
‫לא נורמלי, על הבמות הכי גדולות בעולם,‬ ‫מדבר על…‬
‫לא אצדיע כמוהו,‬ ‫אבל אתם יודעים על מה אני מדבר.‬
‫אתם יודעים…‬
‫"קומיקאי שמי אנטישמי, מהימין הקיצוני,‬ ‫הופיע אמש בוושינגטון הבירה‬
‫"ביצע הצדעות נאציות קטנות."‬
‫צילום שלי בעיתון.‬
‫הוא לא אדם אמיתי. הוא לא.‬
‫יש לי תחושה שאם אראה אותו,‬ ‫אנסה להסיר את פניו.‬
‫אני מרגיש שאם אסיר את פניו,‬
‫יהיה שם הבחור הקטן ההוא מ"גברים בשחור".‬
‫והוא יגיד, "סוד היקום‬
‫"נמצא ברשימה של אפשטיין.‬
‫"מה יש ברשימה? הרשימה של אפשטיין‬
‫"מה יש ברשימה? אפשטיין."‬
‫לא!‬
‫לעולם לא נדע.‬
‫כשאני סופג זיעה מהמצח‬
‫אני מרגיש שאני לואי ארמסטרונג, בחיי.‬
‫"אני רואה עצים ירוקים‬
‫"ורדים אדומים‬
‫"אני רואה אותם פורחים‬
‫"לי ולך‬
‫ואני חושב לעצמי‬
‫"איזה עולם נפלא"‬
‫כן, זה היה אדיר.‬
‫מגניב מאוד.‬
‫העולם שלי‬
‫השתנה לעד כי נולד לי תינוק.‬
‫כן.‬
‫אני מחפש עבורו אימא, ו…‬
‫אני מוסלמי אז יש לי שלושה מקומות פנויים.‬
‫היא מכריחה אותי לספר את הבדיחה הזאת,‬ ‫אשתי אוהבת אותה.‬
‫אני לא צוחק, היא אוהבת אותה.‬
‫היא ממש אוהבת את הבדיחה הזאת.‬
‫והיינו בדוחא, הופעתי מול 5,000 איש.‬
‫לפני שעליתי, היא אמרה,‬
‫"אתה חייב לספר את הבדיחה הזאת,‬ ‫אתה חייב, זה אדיר."‬
‫אמרתי, "קודם כל,‬ ‫את לא מבינה כלום בסטנדאפ, בסדר?‬
‫"שנית, מבחינה גאוגרפית,‬
‫"זה המיקום הכי גרוע לבדיחה הזאת."‬
‫היא שאלה, "למה?"‬ ‫אמרתי, "כי כל הרעיות שם. כן".‬
‫אבל עשיתי את זה כדי לרצות אותה.‬
‫וכלום, אפילו לא צחוק אחד. ופתאום שמעתי…‬
‫ואני מסתכל וזאת אשתי. אמרתי, "נהדר.‬
‫"תודה רבה, חומד, אדיר."‬
‫זה מטורף, כי היא נכנסה להיריון‬ ‫ואני סובל מכל התסמינים.‬
‫זה דבר אמיתי שנקרא תסמונת קובאד.‬
‫סבלתי מכולם. היא הרתה והיו לי בחילה,‬
‫שלשול, הקאתי כל הזמן.‬
‫היא הייתה בסדר גמור,‬ ‫היא רצה, עשתה יוגה וכזה.‬
‫הייתה בסדר גמור. כל בוקר הקאתי.‬
‫היא ניגשה, "אתה בסדר?"‬
‫אמרתי, "כלבה, אני בהיריון, קצת סימפטיה.‬
‫"כואב לך בציצים? כי אני מרגיש מוזר."‬
‫זה היה מטורף, אבל כל התסמינים שלי נעלמו‬
‫ברגע ששמעתי את פעימות הלב‬ ‫של התינוק שלי, באמת.‬
‫הכול. אתם נאנחים. אני חשתי הקלה.‬ ‫אמרתי, "אני יכול לחזור לעשן".‬
‫אמרתי, "תודה לאל".‬
‫אמרתי, "את בהיריון, אני לא בהיריון".‬
‫ואז בחרתי רופאה ובית חולים, כמו שעושים,‬
‫ואז היא התחילה לדבר‬ ‫עם חברתה הלבנה העשירה, דניס.‬
‫ודניס אמרה, "את צריכה דולה ומיילדת‬
‫"וללדת בטבעיות בבית, בסדר?"‬
‫אמרתי, "אל תבטחי בדניס.‬ ‫היא הולכת בנעליים בתוך הבית‬
‫"ובלי נעליים בחוץ.‬ ‫את לא יכולה לסמוך עליה."‬
‫לא רציתי לשנות.‬ ‫"נשארים עם אותו רופאה ובי"ח,‬
‫"נלך לפגוש את הדולה ואת המיילדת",‬ ‫היה להן מוניטין טובים,‬
‫אבל כשנכנסנו, הם אמרו‬ ‫"ברוכים הבאים לשירותי המיילדות".‬
‫והמילה הזאת, "מיילדות",‬ ‫מרתיעה קצת, למען האמת. מבינים?‬
‫התחושה היא שמעורב בזה‬ ‫כישוף כלשהו. מיילדות!‬
‫לא יודע, זה פשוט מוזר.‬ ‫אבל הן גם לובשות חולצות פוטבול‬
‫שכתוב עליהן מאחור "מיילדת בית מספר אחת".‬
‫כאילו, "זה מה שיקרה?‬
‫"טום בריידי יילד את התינוק שלנו? זה מוזר."‬
‫אבל הלכנו על זה, שכרנו את השירות,‬ ‫אבל הן לא הכינו אותי.‬
‫הן לא אמרו, "היי, מו,‬ ‫זה מה שתעשה כשיתחילו הצירים".‬
‫כלום. שמעתי רק…‬
‫חשבתי ששדים פלשו לבית.‬
‫התחלתי להתפלל.‬
‫"אלי, הגן עלינו מפני רוע,‬ ‫אין כוח מלבד זה של האל."‬
‫הדלקתי קטורת ומרווה.‬ ‫כל מה שיכול לעבוד, מבינים?‬
‫נכנסתי, והיא באמצע ציר. היא…‬
‫ושאלתי את השאלה הכי מטופשת שיש.‬ ‫"הגיע הזמן?"‬
‫היא אמרה, "מה נראה לך, לעזאזל?"‬
‫אמרתי, "בסדר, סליחה". התקשרתי ואמרתי,‬
‫"הלו, כלבות מיילדות, תקשיבו,‬
‫"הצירים התחילו, אני לא יודע מה לעשות."‬
‫"תתקשר כשתגיעו לאחד כל חמש דקות".‬
‫אמרתי, "מעולה". ניתקתי.‬
‫חזרתי לחדר והתחיל ציר נוסף.‬
‫אז התחלתי לתת עצות.‬
‫אמרתי, "חומ', תפשקי את הברכיים, בסדר?‬
‫"תרפי את הירכיים, תפשקי את הברכיים."‬
‫היא אמרה, "אתה לא יודע‬ ‫על מה לעזאזל אתה מדבר!"‬
‫אמרתי, "צודקת.‬
‫"אין לי מושג על מה אני מדבר,‬
‫אבל זה מה שאת רצית.‬
‫"רצית לידה טבעית בבית,‬
‫"ועכשיו קומיקאי מיילד את התינוק שלנו.‬ ‫זה מה שקורה.‬
‫"טוק טוק, מי שם? מו אמר, זה מי.‬
‫"אני לא מנסה להיות מגעיל‬ ‫אבל אם הברכיים סגורות, לא יצא כלום!"‬
‫ואז היא קיבלה עוד ציר,‬
‫והיא עשתה תנועת גלישה מוזרה כזאת.‬ ‫היא עשתה…‬
‫אז אמרתי, "נכון, מותק,‬ ‫תרכבי עליו כמו על גל, ככה".‬
‫"שתוק! אתה לא יודע על מה אתה מדבר!"‬
‫אמרתי, "צודקת".‬ ‫התקשרתי ואמרתי, "כלבות מיילדות, תקשיבו,‬
‫"תלבשו את החולצות, המשחק מתחיל."‬
‫ובאמת,‬
‫הן הגיעו עם החולצות שלהן.‬
‫הדולה והמיילדת נכנסו לחדר השינה.‬
‫כמה דקות לאחר מכן, אשתי נתקפה ציר נוסף.‬
‫הדולה אמרה, "חומד, את צריכה לפשק‬ ‫את הברכיים. תרפי את את הירכיים".‬
‫אשתי אמרה, "אל תגיד כלום".‬
‫"אני לא אומר כלום".‬ ‫ואז היא התחילה לגלוש. היא עשתה…‬
‫והדולה אומרת, "בדיוק, חומד,‬ ‫תרכבי עליו כמו על גל, ככה."‬
‫לא יכולתי להתאפק.‬ ‫אמרתי, "אמרתי לך!" ויצאתי משם.‬
‫התחלתי לעשן ג'וינט, לא אשקר, יצאתי החוצה.‬
‫הייתי כזה, "זה מטורף, מה אנחנו עושים?"‬
‫האישה המסכנה הזאת, במשך 27 שעות,‬
‫בלי אפידורל,‬
‫נתקעה בשישה סנטימטרים‬ ‫בשבע השעות האחרונות.‬
‫טוב, היא עשתה טוורקינג בלי מוזיקה.‬
‫היא איבדה שליטה מוחלטת על הרגליים שלה.‬
‫אמרתי, "אם תמשיכי ככה,‬ ‫אכניס אותך שוב להיריון". מטורף.‬
‫לא אמרתי אבל חשבתי את זה.‬
‫הכרזתי על חילופים.‬ ‫"המשחק נגמר, כלבות מיילדות.‬
‫"אני לוקח אותה לביה"ח, זה מגוחך."‬
‫הכנסתי אותה,‬ ‫האחות ראתה ואמרה, "מה קורה?"‬
‫אמרתי, "יש לנו צירים 27 שעות,‬ ‫היא תקועה בשישה סנטימטרים‬
‫כבר שבע שעות. היא שאלה, "איך אתה יודע?"‬ ‫אמרתי, "אני האחות".‬
‫היא אמרה, "אלוהים, חייבים להכניס אותה,‬
‫"לתת לה אפידורל, לחטא הכול.‬
‫"אז אתה צריך ללכת." אמרתי, "פנטסטי".‬
‫יצאתי החוצה, הדלקתי עוד ג'וינט,‬ ‫הייתי נורא לחוץ.‬
‫ואז היא שלחה לי מסרון מהחדר.‬ ‫"אלוהים אדירים,‬
‫"אני מרגישה הרבה יותר טוב.‬
‫"יש לי ציר בזמן שאני מסמסת לך‬ ‫ואני לא מרגישה כלום."‬
‫והחלק הזה ממש עצבן אותי,‬ ‫היא כתבה, "אלוהים, אנחנו כל כך טיפשים".‬
‫ראיתי אדום בעיניים. "אנחנו?‬ ‫איך את מעזה לערב אותי בחרא הזה?‬
‫"ניסיתי לשכנע אותך לרדת מזה."‬
‫מחק מחק.‬
‫לא טוב לעשות את זה.‬
‫אמרתי, "חומד, רציתי לתמוך בך‬ ‫בעניין הלידה הביתית,‬
‫"אבל ידעתי שמדובר בנורת אזהרה‬
‫"כשהן לובשות חולצות פוטבול מחורבנות!"‬
‫מחק מחק.‬
‫כתבתי, "חומד, אני שמח שאת שמחה". שלח.‬ ‫זה מה שצריך לעשות.‬
‫עליתי לחדר, עכשיו שנינו מסטולים, מבינים?‬
‫היא אמרה, "היי". אני אמרתי, "היי".‬
‫ואז היא אמרה את זה שוב,‬
‫"כל כך הרבה יותר טוב, אנחנו טיפשים."‬ ‫אמרתי, "כן, אנחנו ממש טיפשים".‬
‫האישה המסכנה עדיין הייתה תקועה בשישה ס"מ.‬
‫חלפו שבע שעות נוספות כמעט.‬
‫בסוף, הרופאה שלנו הגיעה ואמרה,‬ ‫"חייבים להוציא את התינוק".‬
‫אמרתי, "מה את אומרת,‬ ‫חייבים להוציא את התינוק.‬
‫"מבזק חדשות, חייבים להוציא.‬
‫"כל המטרה כאן היא להוציא את התינוק."‬
‫היא אמרה, "תירגע, אבל חייבים ניתוח קיסרי."‬
‫"מה שטוב לאשתי ולתינוק,‬ ‫זה כל מה שמעניין אותי."‬
‫ואז היא הציגה רופא נוסף,‬
‫והיא אמרה,‬ ‫"הוא יעזור לי בלידת בנך ובהליך".‬
‫הבטתי בו והוא חבש כיפה.‬
‫וחשבתי, "זו מלכודת!‬
‫"המוסד מנסה לקחת את התינוק הפלסטיני שלי!"‬
‫אני שונא את זה שאני מרגיש ככה, אלוהים.‬ ‫ואז הוא ניגש ואמר,‬
‫"שלום עליך."‬
‫אמרתי, "זה בדיוק מה שהייתי אומר‬ ‫לו הייתי המוסד, כן.‬
‫"ועליך השלום."‬
‫ואז הוא ניגש והתחיל לנהל שיחה עם אשתי,‬
‫אבל למעשה הוא דיבר אליי.‬ ‫קלטתי את זה. הוא אמר,‬
‫"תקשיבי, כיהודי מרוקאי,‬ ‫אני כאן רק כדי לסייע בהולדת בנך.‬
‫"שוב, כיהודי מרוקאי שמאמין באלוהים,‬
‫"אני כאן רק כדי לעזור בהולדת בנך."‬
‫אמרתי, "אני רואה מה אתה עושה.‬
‫"נכנסת, ידעת שאני פלסטיני.‬ ‫שלא נוכל לנהל שיחה פוליטית כרגע,‬
‫"אז אמרת, 'שלום עליך' כדי להרגיע‬ ‫ואז ניגשת לאשתי‬
‫"ואמרת שאתה יהודי מרוקאי,‬ ‫'אני מצפון אפריקה,‬
‫"'אני כמעט ערבי, אבל אני לא,‬ ‫כמעט ערבי, אבל די ערבי.‬
‫"'אני יהודי אבל לא ציוני, בסדר'?"‬
‫אמרתי, "לעזאזל, בסדר, אבל אני‬ ‫משגיח עליך, ד"ר מוסד".‬
‫נתנו לי בגדי בי"ח במידה שמתאימה לכולם.‬
‫זה שקר, זה בכלל לא מתאים לכולם.‬
‫נכנסתי ככה לחדר הלידה,‬
‫וצפיתי בניתוח הקיסרי כמו איזה פסיכי.‬
‫הם אמרו שאף אחד לא עשה את זה‬ ‫אי פעם בהיסטוריה.‬
‫הסתכלתי כאלו הבנתי בדיוק.‬
‫אמרתי, "זו כליה?‬ ‫יש לה שתיים, תזיז אותה הצדה.‬
‫"יופי, פשוט תוציאו."‬
‫בסוף הוציאו את הבן שלי ואמרו, "תצלם".‬
‫אמרתי, "אני לא רוצה לצלם".‬ ‫הוא אמר, "תצלם".‬
‫אמרתי, "אחי!‬
‫"התינוק הפלסטיני שלי היה תקוע‬ ‫במחסום הזה במשך 40 שעות.‬
‫"אין זמן לצילומים."‬
‫אז ניקיתי אותו, והבאתי אותו לאימא שלו.‬
‫היא בכתה וחשבתי שאהיה מוצף רגשית,‬
‫ושום דבר. לא הרגשתי כלום.‬ ‫ניסיתי, הייתי כזה…‬
‫לא קרה כלום.‬
‫ומסתבר שזה נכון.‬ ‫אצל גברים זה קורה הרבה יותר מאוחר.‬
‫לשמחתי, זה קרה באותו לילה‬ ‫כשהצמדתי אותו לעור שלי.‬
‫הנחתי אותו על החזה ואיבדתי את זה.‬
‫איבדתי את זה לגמרי. חשבתי, "אלוהים.‬
‫"אלוהים, זה תינוק אמיתי.‬
‫"אני צריך לארגן את הפנסיה שלי, חביבי,‬ ‫חייב להתאפס.‬
‫"באבא יטפל בך. אל תדאג, חביבי.‬
‫"אני רוצה שתדע שקראתי לך‬ ‫על שם סבא רבא שלך,‬
‫"וסבא שלך, וסבא של סבא רבא שלך,‬
‫"וסבא של…‬ ‫יש לך שבעה שמות מוסלמיים, חביבי.‬
‫"יהיה לך קשה מאוד לגדול באמריקה,‬
‫"זה יהיה ממש קשה,‬
‫"אבל אתה תדע בדיוק מאיפה באת, חביבי."‬
‫ואז האחות נכנסה. "אתה בסדר?"‬ ‫אמרתי, "אני בסדר.‬
‫"אני בסדר, רק שבתחילת ההיריון,‬
‫"היו לי כל התסמינים. מבינה?‬
‫"היו לי בחילה, שלשול, היה לי הכול,‬ ‫ולא הרגשתי כלום.‬
‫"עד עכשיו. הכול פגע בי כמו רכבת בבת אחת,‬
‫"וקראתי לו על שם סבא רבא שלו.‬
‫"השבח לאל.‬
‫"הוא דומה לסבא רבא שלו.‬
‫"את לא יודעת מה זה "השבח לאל",‬ ‫אבל אראה לך תמונה אחר כך."‬
‫היא אמרה, "לא, הוא מנסה לינוק ממך".‬ ‫אמרתי, "אלוהים".‬
‫אמרתי, "בואי ניתן לו חלב". כן.‬
‫וככה נולד הבן שלי, עלי.‬
‫עלילושי הקטן.‬
‫ובאמת נתתי לו שבעה שמות.‬
‫הייתי מאוד מתוכנן,‬
‫כי אני רוצה שהוא ידע בדיוק מאיפה הוא בא.‬
‫זה חשוב מאוד.‬
‫ולכן הכנסתי את זה‬ ‫לפרק האחרון בעונה השנייה.‬
‫המורה אמר, "מה שמו של סבא רבא שלך‬
‫"מהצד של אביך?" ולא הצלחתי. היו לי שמות,‬
‫אבל לא ממש לדייק את זה.‬
‫והוא אמר, "זאת השושלת שבאת ממנה.‬ ‫אתה נמחק כל כך בקלות?"‬
‫אמרתי, "קטע!"‬
‫אז החלטתי להבין מאיפה באתי.‬
‫אני רציני מאוד לגבי זה‬ ‫ולכן בפרק האחרון בעונה השנייה,‬
‫כל צילום מפלסטין הוא‬ ‫הכפר האמיתי שלנו, בורין.‬
‫זה המקום שבאנו ממנו.‬
‫כי…‬
‫כי זה כמו ארכיון היסטורי.‬
‫לא חשוב מה יקרה,‬ ‫הבן שלי יוכל להביט בזה ולהגיד,‬
‫"זה המקום שבאתי ממנו." מבינים?‬
‫זה חשוב מאוד.‬
‫כן,.‬
‫ותמיד הייתי מי שאני.‬
‫התחלתי לעשות סטנד-אפ‬ ‫כנער בן 14 בדרום, בסדר?‬
‫ברוב המקומות שהייתי בהם מעולם לא ראו ערבי,‬
‫ותמיד הייתי מי שאני.‬
‫ובשלב מוקדם מאוד בקריירה שלי,‬ ‫עודדו אותי לשנות את שמי,‬
‫לנסוע ללוס אנג'לס ולא להגיד שאני פלסטיני.‬
‫זה היה עניין גדול. חשבתי‬ ‫שלעולם לא אעשה את זה, אני אאבד את עצמי.‬
‫אבל אחרי ה-11 בספטמבר,‬ ‫הייתי איטלקי במשך חודשיים, בסדר?‬
‫זה היה רק לחודשיים.‬
‫כי תמיד הרגשתי כמו דג מחוץ למים.‬
‫אני בטוח שרבים מכם מתחברים לזה.‬
‫נולדתי בכוויית, למדתי ב"ניו אינגליש סקול",‬
‫שזה בית ספר בריטי, ודיברתי במבטא בריטי.‬
‫ולכן, כשבאתי לאמריקה,‬
‫מיד כיסחו לי את הצורה, מבינים?‬
‫הגעתי לבית הספר, "שלום!"‬
‫מבינים? זה מה שקרה.‬
‫לא הבנתי מה זה להיות מגניב,‬ ‫מה ללבוש, מה לא ללבוש.‬
‫לא ידעתי כלום, בסדר?‬
‫והתברכתי בשני חברים שהכניסו אותי לעניינים.‬
‫ברוס, שהיה שחור, וחוזה, שהיה מקסיקני.‬
‫וברוס, למדתי מהר מאוד על שחורים‬
‫שאם יש אמת שצריכה להיאמר,‬
‫אם אתה מפשל עם הלבוש שלך,‬
‫ינזפו בך לעיני כל בית הספר, בסדר?‬
‫לא ידעתי, הייתי מגיע לבית הספר‬ ‫בנעליים הלא נכונות,‬
‫וברוס היה כזה, "שיט!‬
‫"כולם להתקבץ.‬
‫"חוזה, תראה את החבר שלך.‬
‫"מו נועל "פרו וינגס", הם מ"פליילס",‬ ‫עולים 13.99, הוא עני."‬
‫חשבתי…‬
‫אמרתי, "אני עני?" מבינים?‬
‫אבל חוזה היה קצת יותר עדין.‬
‫הוא היה קצת יותר נחמד כשפישלתי.‬
‫הייתי לובש את הדבר הלא נכון, וחוזה היה בא,‬
‫"אחי, כאילו,‬
‫"אתה נראה כמו כלבה, אחי.‬
‫"מי הלביש אותך, אחי?‬
‫"לא אשקר, בא לי להרביץ לך, אחי.‬
‫"תקשיב, לא נוכל לשחק היום, בסדר?‬
‫"אבל אולי מחר, בסדר? אולי מחר.‬
‫"אני הולך. אל תיתן לי כיף, בסדר?"‬
‫ככה זה היה.‬
‫ולא ידעתי שהאנגלית הבריטית‬ ‫שונה מאוד מהאנגלית האמריקאית.‬
‫אז הייתי דופק את עצמי באופן די קבוע.‬
‫אחי קנה לי גור חתולים‬ ‫כדי לעזור עם פוסט טראומה.‬
‫העניין הוא שדיברתי אנגלית בריטית.‬
‫בבית, לא אמרתי "חתול",‬
‫הייתי אומר, "בוא, פוסי".‬
‫ואיש לא תיקן אותי בבית.‬ ‫אמרתי, "בוא, פוסי".‬
‫אז החלטתי, בהפסקה,‬
‫לספר על זה לחבר שלי, ברוס.‬
‫ניגשתי אליו ואמרתי, "ברוס, נחש מה".‬
‫וברוס אמר, "מה?"‬
‫אמרתי, "יש לי פוסי עכשיו. נכון שזה נהדר?"‬
‫הוא אמר, "מה אמרת, גבר?‬
‫"אני חושב ששמעתי לא נכון."‬
‫"יש לי פוסי (כוס),‬ ‫הוא קטן ופרוותי. רוצה לראות?"‬
‫ברוס אמר מיד, "כולם להתקבץ.‬
‫"חוזה, תראה את החבר שלך."‬
‫לעיני כל בית הספר,‬ ‫הוא אמר, "מו, יש לך פוסי?"‬
‫אמרתי, "כן, יש לי פוסי.‬ ‫נכון שזה נפלא, כולם?"‬
‫וחוזה יצא מדעתו. הוא אמר, "מה, אחי?‬
‫"אתה רציני? יש לך ואגינה?‬
‫"באמת, אחי? כאילו…‬
‫"היית חבר שלי כל הזמן הזה‬ ‫ולא ידעתי שיש לך ואגינה?‬
‫"זה אמיתי, אחי?‬
‫"אתה צוחק עליי?"‬
‫ואז הוא השתתק לרגע ואמר,‬ ‫"אפשר לראות, אחי?"‬
‫הייתי כל כך תמים, לא ידעתי.‬
‫"כן, אתה צריך לבוא לבית שלי‬ ‫כדי לראות את הפוסי שלי."‬
‫טראומטי נורא.‬
‫זה נכון. התחלתי לעשות סטנד-אפ בגיל‬ ‫צעיר מאוד והופעתי בכל הדרום.‬
‫ואני רציני לגמרי,‬ ‫הייתי המפגש הראשון שלהם עם ערבי‬
‫רוב הזמן, אחוז גבוה מהזמן.‬
‫עד כדי כך שאנשים בדרום היו בהלם.‬
‫הם היו אומרים לי, "אתה בטוח שאתה ערבי?‬
‫"אתה לא נראה ערבי."‬
‫אני צריך גמל צמוד כל הזמן?‬
‫זה אחד הסימנים העיקריים לכך שאתה ערבי?‬
‫יש לך גמל. "סליחה,‬
‫"אני עובר עם הגמל שלי, כי אני ערבי.‬
‫"לא ללטף אותו, הוא נושך."‬ ‫מבינים אותי? כאילו, מה הקטע?‬
‫זה כל כך מוזר, בסדר?‬
‫והופעתי לפני ה-11 בספטמבר,‬
‫ואז, אחרי ה-11 בספטמבר, בסביבות 2003,‬ ‫הזמינו אתי להומה, לואיזיאנה.‬
‫שזה קרוב לניו אורלינס. ארץ הקייג'ונים.‬
‫הבחור התקשר ואמר, "הלו!‬
‫"זה מו עמר?"‬
‫אמרתי, "כן, זה מו…"‬
‫הוא אמר, "ילד,‬ ‫שמעתי עליך הרבה דברים טובים, מותק".‬
‫הוא אמר, "תקשיב".‬
‫הבחור הזה לא הגה את האות אס בכל השיחה.‬
‫הוא אמר, "יש לי מועדון כאן‬ ‫שנקרא 'לאניה מיוטד קפה'".‬
‫אמרתי, "מיוזיק?"‬ ‫הוא אמר, "נכון, 'מיוטד קפה'.‬
‫"נעלה מופע קומי כאן בוונדיי."‬
‫"ונסדיי (רביעי)?"‬
‫הוא אמר, "נכון, בוונדיי".‬
‫הוא אמר, "בוא.‬
‫"יש לי חדר אחד במלון עם שתי מיטות.‬
‫"אז תוכל להביא מופע פתיחה."‬
‫אמרתי, "בסדר, כמה תשלם?"‬
‫הוא אמר, "אני אשלם לך 1,000 דולר בערך".‬
‫אמרתי, "שיט, מותק, אני בדרך"‬
‫"אני והגמל שלי יוצאים מזרחה."‬
‫הייתי נלהב מאוד.‬
‫אלף דולר לערב ב-2003.‬ ‫אז התקשרתי לחבר שלי, גארי בל.‬
‫הוא קומיקאי שגר על גבול טקסס-לואיזיאנה,‬
‫וגם הוא "מדבר ככה, כן".‬
‫והזמנתי אותו, לא כי הוא מצחיק, הוא לא.‬
‫הוא קומיקאי גרוע שלעולם לא יצליח,‬ ‫שלא היה לו סיכוי להצליח.‬
‫הפרסום היחיד שלו זה‬ ‫שאני מלכלך עליו על הבמה.‬
‫אבל הבאתי אותו כשכבת הגנה.‬
‫כדי שאם יקרה משהו, הוא יגיד,‬ ‫"לא, תעזבו אותו בשקט.‬
‫"הוא מוחמד רגיל." זה…‬
‫רק בגלל זה הזמנתי אותו, והוא ידע את זה.‬
‫הגענו לשם, נכנסנו למלון,‬ ‫הלכנו ל"לאניה מיוטד קפה".‬
‫גארי בל עלה לבמה ומיד שנאו אותו.‬
‫בחור אחד אמר,‬ ‫"מי הזמין את הבן זונה הזה?" ככה.‬
‫גארי התחיל להילחץ. הוא רצה להצליח.‬
‫הוא אמר, "יצאתם פעם לצוד?"‬
‫מישהו אמר, "אני אהרוג אותך ברגע זה".‬
‫הייתי צריך לעלות ולקחת ממנו את המיקרופון.‬
‫הפעם היחידה שעשיתי את זה בכל הקריירה שלי.‬
‫עשיתי את המופע, הם נקרעו מצחוק,‬
‫ואמרתי, "זה בגללך, גארי, לא בגלל הקהל".‬
‫ירדתי מהבמה,‬ ‫בעל המועדון נתן לי 1,000 דולר.‬
‫חשבתי, "אני עשיר".‬
‫ואז הסתובבתי וראיתי שם בלש ושוטר.‬
‫והבלש אמר, "בוא לכאן, ילד".‬
‫והיסטורית, שום דבר טוב לא קורה‬ ‫אחרי "בוא לכאן, ילד".‬
‫והתרחיש הזה לא היה שונה, בסדר?‬
‫הוא אמר, "אפשר לראות רישיון נהיגה?"‬
‫אמרתי, "כן, בבקשה, הנה רישיון הנהיגה שלי".‬
‫והוא בדק את זה. הוא אמר,‬
‫"רישיון נהיגה מספר אחת, שתיים, שבע‬ ‫תשע, שבע, שש, שתיים, שבע."‬
‫והגברת חזרה אליו מיד. "כן, זה הוא."‬
‫אמרתי, "זה הוא?"‬
‫"כן, זה אתה." אמרתי, "זה אני?"‬
‫"כן, זה אתה. בטוח שזה אני?‬
‫"כן, זה אתה."‬ ‫אמרתי, "מי זה אני, מי אתה, מי אנחנו?‬
‫"כולנו אחד", נכון?‬
‫הוא אמר, "לא, מותק, רק אתה".‬ ‫אמרתי, "שיט".‬
‫הוא הוציא אותי החוצה‬ ‫וחיכו לי שם תריסר שוטרים.‬
‫שש ניידות, כל האורות שלהi דולקים.‬
‫הקהל מהמופע מתחיל להתקבץ.‬
‫שוטר נוסף מגיע,‬ ‫פותח את החלון ואומר, "זה הוא?"‬
‫אמרתי, "זה אתה, ג'בדיה?"‬ ‫מה קורה לעזאזל, נכון?‬
‫בלש נוסף ניגש אליי ואמר,‬
‫"מה אתה עושה פה, בהומה, לואיזיאנה?"‬
‫ואני עומד שם ליד השלט שכתוב עליו‬
‫"מו עמר בהופעה בשעה 20:00".‬
‫ויש תמונה שלי, ואני כזה,‬
‫"אחי, אני לא יודע‬ ‫לגבי חקירות קודמות שלך, אבל…‬
‫"זאת עבודת הבילוש הגרועה ביותר‬ ‫שעשית אי פעם, בסדר?"‬
‫הקהל התחיל להתערב.‬
‫בחור אחד אמר, "עזוב אותו, הוא היה מצחיק".‬
‫בחור אחר אמר, "אם אתה רוצה לעצור מישהו,‬
‫"אתה צריך לעצור הבן זונה ההוא גארי בל‬
‫"באשמת התחזות לקומיקאי."‬
‫חשבתי, "איפה גארי, לעזאזל?‬
‫"זה התרחיש שבגללו הבאתי אותו לכאן,‬
‫"והוא נעלם."‬
‫זה מטורף, ואז השוטר אמר,‬ ‫"מה עשית ביפן ובקוריאה?"‬
‫אמרתי, "רגע, פסק זמן.‬
‫"מאין לך שנסעתי בכלל ליפן ולקוריאה?"‬
‫הוא אמר, "טוב, עשינו חיפוש בחדר שלך".‬
‫אמרתי, "בחיי, חיפשתם בחדר שלי.‬
‫"ואו, זה יעיף לך את המוח, בסדר?‬
‫"כי מחוץ להומה, יש עולם אחר לגמרי.‬
‫"חלמתי כילד להיות קומיקאי.‬
‫"והחלום הזה לקח אותי כבר ליפן ולקוריאה.‬
‫"ורוב המופעים האלו היו עבור חיילי ארה"ב.‬
‫"כי אמרתי לעצמי, אחרי ה-11 בספטמבר,‬ ‫כשפחדתי להיות מי שאני,‬
‫"אם אוכל להיות אני מולם,‬
‫"אוכל להיות אני מול כל אחד. זה מה שעשיתי."‬
‫המוח שלו נמס.‬ ‫אמרתי, "אני יודע מה אתה חושב.‬
‫"אתה חושב שאני מחבל.‬
‫"אתה חושב שבאתי להומה, לואיזיאנה…‬
‫"מכל המקומות באמריקה.‬
‫"תשמע, גבר, לו הייתי מחבל‬
‫"והייתי מגיע עם פצצה להומה, לואיזיאנה,‬
‫"לא הייתי יודע מה לפוצץ בחור הזה, בסדר?‬
‫"אהיה כן איתך, המקום הזה נראה מפוצץ כבר.‬
‫"אם הייתי מפעיל כאן פצצה,‬ ‫זה רק כדי לעצב מחדש את המקום.‬
‫"והייתי פותר את בעיית הקראק שיש לכם."‬
‫והשוטר אמר בכנות,‬ ‫"כן, בהחלט יש לנו בעיית קראק".‬
‫הוא נתן לי שקית זבל עם החפצים שלי‬
‫והורה לי לגשת לשוטר השני,‬
‫והוא ילווה אותי בחזרה למלון.‬
‫בזמן שהתרחקנו,‬ ‫גארי קפץ מהשיחים שמאחורי המועדון.‬
‫אמרתי, "גארי, איפה היית, לעזאזל?"‬
‫והוא אמר בכנות, "הם מנסים להרוג אותי".‬
‫אמרתי, "אני אהרוג אותך, תיכנס למכונית".‬
‫ובאופן מוזר, הרגשתי רע בשבילו‬ ‫יותר מאשר בשבילי.‬
‫נכנסנו לניידת, הוא לקח אותנו למלון.‬
‫כשעצרנו, השוטר התנצל בפניי.‬
‫הוא אמר, "אני ממש מצטער שזה קרה לך, באמת.‬
‫"אבל זה לא בגללנו, בסדר?‬
‫"אנשי המלון הזעיקו את המשטרה."‬
‫אמרתי, "אלוהים, אדוני השוטר, גארי,‬ ‫ניכנס למלון‬
‫"ונתעמת עם איש האבטחה."‬
‫נכנסתי פנימה באגרסיביות,‬
‫"מי זה היה? מי הזעיק את המשטרה?"‬
‫גברת אחת יצאה מאחור, לבושה במעיל מאבטחים,‬
‫ורוב השיניים הקדמיות שלה חסרות.‬
‫ובכל פעם שהיא דיברה, היא נשפה רוח או שרקה.‬
‫אמרתי, "למה הזעקת את המשטרה?"‬
‫היא אמרה, "חכה רגע.‬
‫"חכה רגע."‬
‫אמרתי, "את צופה שם במשחק כדורסל?‬
‫"מה קורה פה, לעזאזל?‬
‫"זה נשמע כמו נעלי ספורט על רצפת עץ.‬ ‫אני לא מבין מה קורה."‬
‫"חכה רגע."‬
‫פתאום הופיעו כלבים משוטטים.‬ ‫אמרתי, "של מי הכלבים האלו?"‬
‫אמרתי, "למה הזעקת את המשטרה?"‬
‫היא אמרה, "טוב,‬
‫"ראיתי את השם מוחמד,‬
‫וחשבתי שיש לנו מחבל כאן."‬
‫אמרתי, "זה כל מה שנדרש? ראית את השם מוחמד‬
‫"ויש לנו מחבל כאן?"‬
‫ואז היא אמרה, "מי שורק?" הייתי כזה…‬
‫אמרתי, "בסדר".‬
‫אמרתי, "כן".‬
‫אמרתי, "אני מצטער,‬ ‫אבל את לא יכולה להזעיק את המשטרה‬
‫"רק בגלל שם של מישהו.‬
‫"את צריכה ראיות אמיתיות.‬
‫"ואני מצטער שהמדינה שלנו אכזבה אותך‬ ‫ואת מאמינה לכל דבר‬
‫"שאומרים לך בטלוויזיה.‬
‫"זה מה שהם רוצים.‬
‫"הם רוצים שנהיה מחולקים‬ ‫כדי לכבוש את כולנו, את לא מבינה?"‬
‫ולמרבה הצער, היא לא שמעה דבר.‬
‫היא אמרה, "רק רגע, ראיתי את השם מוחמד‬
‫"וחשבתי שיש לנו מחבל כאן."‬
‫הסתכלתי על השוטר‬
‫ואמרתי, "אין ספק שיש לכם‬ ‫בעיית קראק, לא אשקר".‬
‫והשוטר הביט בי ואמר, "הבנתי משהו".‬
‫אמרתי, "מה? מה עוד יכול להיות?"‬
‫הוא אמר, "חיפשנו בכל החדר שלך".‬ ‫אמרתי, "אמרת כבר".‬
‫הוא אמר, "זה הטריד אותי, אני חושב שהבנתי".‬
‫"מה?" והוא הביט בגארי ואמר,‬
‫"גארי, ירחוני הפורנו שלך, נכון?"‬
‫הבטתי בגארי ואמרתי, "הבאת ירחוני פורנו?"‬
‫"אנחנו חולקים חדר, אחי.‬ ‫כאילו, כמה מגעיל אתה?"‬
‫נכנסתי לחדר, וכל החדר מבולגן‬
‫חוץ מהמיטה של גארי, היא מסודרת,‬
‫והם השאירו בחוץ את כל ירחוני הפורנו‬ ‫רק כדי שנדע,‬
‫"אנחנו יודעים מה אתם הקווירים עושים כאן."‬
‫הסתכלתי, ספירתי ואמרתי, "12?‬
‫"הבאת תריסר ירחוני פורנו?‬
‫"אחי, כמה פעמים תכננת לאונן הלילה?"‬
‫אמרתי, "תודה לאל שהיא התקשרה למשטרה".‬
‫אמרתי, "היא מנעה‬ ‫מזימת טרור אחרת באותו לילה".‬
‫אבל תמיד חשדו שאני מחבל,‬
‫עד שעברתי את תהליך הבדיקה המזורזת.‬
‫אם אתם לא יודעים מה זו בדיקה מזורזת,‬
‫אתם הולכים למשרד האבטחה בנמל התעופה,‬
‫נותנים להם 100 דולר, ממלאים את הטפסים,‬
‫ואז אתם לא חשודים יותר כמחבלים.‬
‫כולם יודעים‬
‫שמחבלים שונאים טפסים.‬
‫והוקל לי מאוד‬ ‫כי הבודקים האלו תוקפניים מאוד.‬
‫אני לא יודע מה מכעיס אותם אבל הם כזה,‬ ‫"תוציא את המחשב הנייד!‬
‫"שים את זה בפנים! שים בקופסה נפרדת, בסדר?‬
‫"תכניס אותה פנימה.‬ ‫אני לא מכניס, אתה מכניס.‬
‫"תראה שהיא עוברת עד הסוף, תחלוץ נעליים."‬
‫חס וחלילה שתביא מים. אלוהים אדירים.‬
‫הבאת מים והם אומרים…‬
‫אני אומר, "מה? 'אקווה פאנה'? מה הבעיה?"‬
‫"אסור להכניס את זה."‬
‫ואז הם משחקים איתך. הם הולכים מטר הצדה‬
‫אומרים, "אסור לשתות את זה כאן,‬ ‫אבל מותר כאן אם אתה רוצה".‬
‫ואתה לא רוצה לבזבז‬ ‫אז אתה מטביע את עצמך. אלוהים…‬
‫"סליחה, חבר'ה, הבאתי ליטר. תעקפו אותי."‬
‫כל כך מתס… ראיתי אותם גוערים‬ ‫באישה לבנה זקנה בכיסא גלגלים.‬
‫היא הביאה מיץ תפוחים והם התנפלו עליה.‬
‫"אסור להביא את זה!"‬
‫והיא אמרה, "אבל…‬
‫"אני צריכה את זה בגלל הסוכרת שלי."‬
‫אמרתי "רק רגע, מה הקטע?"‬
‫הם זרקו את זה באגרסיביות לאשפה.‬
‫כאילו, "תשתקי, זונה! לא היום, אל-קאעדה!‬
‫"לא היום, אוסאמה!" אני כזה, "תירגע, אחי,‬
‫היא צריכה מיץ תפוחים,‬ ‫תן לה את מיץ התפוחים המחורבן."‬
‫בתרחיש דומה, גבר מבוגר, בכיסא גלגלים.‬
‫נראה שהוא עבר שבץ כלשהו‬
‫כי הוא מתקשה ללכת,‬
‫ומאלצים אותו לעבור דרך מכונת הרנטגן.‬
‫והוא הולך ככה,‬ ‫והם אומרים, "תרים את הידיים!"‬
‫האיש לא יכול להרים את יד ימין,‬ ‫אז הוא אוחז אותה ביד שמאל,‬
‫מרים אותה, והבחור אומר, "לא לזוז!‬
‫"לא לזוז!"‬
‫אמרתי, "זין, אני אירה בכולם.‬
‫"אני אירה בכולם.‬ ‫הבודקים הפכו אותי לקיצוני. זהו, נגמר."‬
‫מה הקטע הזה של מאה מ"ל? אני חייב לדעת.‬
‫הם כזה…‬
‫"מה קרה? כתוב 124 מ"ל, זה מה שקרה.‬
‫"הוא ריק כבר בשמונים אחוז, מה הבעיה?‬
‫"זה לא משנה, זה בקבוק של 124 מ"ל.‬
‫כאילו, זה נוזל‬ ‫שאפשר להכין ממנו פצצה או משהו?‬
‫זה העניין?‬
‫אבל אין מגבלה לכמה בקבוקי מאה מ"ל‬
‫מותר להעלות. כלומר,‬
‫טכנית, אפשר פשוט לערבב אותם אותם אחר כך.‬
‫בבקשה, שאיש לא יעשה את זה. בבקשה.‬
‫בבקשה, שאיש לא יעשה את זה.‬
‫"קומיקאי טרוריסט שמי אנטישמי גזען‬
‫"אתמול בלילה בוושינגטון הבירה‬
‫"ממליץ להכין פצצות נוזליות‬ ‫ב'תאטרון וורנר'.‬
‫"מו, אתה רוצה להגיב? רק רגע. מירטל, בבקשה.‬
‫"רק רגע, בן זונה."‬
‫היא אומרת, "הגלגל מסתובב וחוזר, בן זונה."‬
‫אולי זה נכון. אולי הכול חוזר.‬
‫אולי בגלל זה הגזענות חזקה כרגע.‬
‫אולי זה מה שמפחיד כל כך אנשים לבנים.‬
‫לא מי שכאן, אל תדאגו. תחבקו אדם לבן.‬
‫תחבקו אדם לבן אם הוא לידכם.‬ ‫אל תדאגו, אני לא מדבר עליכם.‬
‫אבל ברצינות, זה הפחד?‬
‫כי אנחנו יודעים מה קרה,‬
‫אנחנו יודעים מה קרה‬ ‫לאוכלוסייה הילידית באמריקה.‬
‫האפרו-אמריקאים עם העבדות, הסינים עם הרכבת.‬
‫המקסיקנים. מה המקסיקנים עשו?‬
‫הם בסך הכול חזרו.‬ ‫הם הגיעו מכאן. הם רק חוזרים.‬
‫ואומרים שדנ"א…‬
‫אומרים שהדנ"א נושא זיכרונות טראומטיים.‬
‫אולי הם לא יודעים למה הם חוזרים.‬
‫כאילו, "אני לא יודע, אחי,‬
‫""אני לא יודע לאן אני הולך‬ ‫אבל אני חייב, כאילו…‬
‫"אני פשוט חייב ללכת, אחי.‬
‫"לא עשיתי כלום, סבא רבא שלי‬ ‫שכח משהו, ואטו, זה הכול, אחי."‬
‫יש לנו מוסלמים בכל הצורות, הגדלים והצבעים‬
‫שמתמודדים עם אפליה.‬ ‫כלומר, מי הבא בתור? הלבנים.‬
‫אולי הם פוחדים שזה יחזור אליהם.‬
‫אולי הם חושבים על תרחיש שבו‬
‫בחור לבן ייכנס ל"האוס אוף פייז",‬
‫ובחור שחור יעמוד מאחורי הדלפק.‬
‫והוא ייכנס ויגיד, "סליחה.‬
‫"אני יכול לקבל פרוסה של פאי פקאן, בבקשה?"‬
‫והבחור השחור מאחורי הדלפק יגיד, "סליחה.‬
‫"אנחנו לא משרתים אנשים כמוך, לבנבן!‬
‫"אתה רוצה לדבר עם המנהל? היי, חוזה!"‬
‫וחוזה יגיד, "מה אתה עושה כאן, גרינגו?‬
‫"בחייך, אחי, אתה לא יכול לשבת כאן.‬
‫"אנחנו מחכים ללקוחות אמיתיים, אחי. כאילו…‬
‫"איכס, גבר…‬
‫"בחייך, אחי.‬
‫"רוצה לדבר עם הבעלים? הוא סיני, אחי.‬
‫"הכול שלהם עכשיו."‬
‫והבחור הלבן אומר, "לכו תזדיינו" ויוצא משם.‬
‫אף אחד לא טוב יותר מכל אחד אחר.‬
‫אף אחד.‬
‫נדמה שההיסטוריה חוזת על עצמה שוב ושוב.‬
‫אימא שלי אמרה לי לאחרונה,‬ ‫וזה ממש טלטל אותי.‬
‫היא אמרה, "אני מרגישה שאני חיה‬ ‫את אותם חיים כמו הסבתות שלי".‬
‫וזה הכה בי חזק.‬
‫והזמן‬
‫הוא בלתי מנוצח.‬
‫הזמן חולף והזמן טס.‬
‫ואי אפשר לחזור לאחור.‬
‫יש אנשים שאומרים, "אני אמצא זמן".‬
‫אי אפשר למצוא זמן.‬
‫אפשר לפנות זמן, אבל אף פעם אין מספיק זמן.‬
‫יש לי חבר שלא שם קצוץ על הזמן.‬
‫הוא אומר, "אני אהרוג זמן".‬
‫"אתה רוצה להרוג זמן? אין זמן להרוג."‬
‫הוא אומר, "אני אצפה ב'אי האהבה'".‬
‫"אי האהבה"?‬
‫ואז נשאבתי לזה ואמרתי,‬
‫"הודא, למה את עושה את זה, הודא?‬
‫"הודא, למה?"‬
‫"אל תקנאי. לפני רגע צעקת על ג'רמייה,‬
‫"והוא משחק עם הרגשות שלו.‬ ‫כולם מנשקים את כולם,‬
‫"וצ'לי ואייס בכלל לא במערכת יחסים אמיתית.‬
‫"הם עושים את זה רק בשביל הכסף."‬
‫אמרתי, "אלוהים, 40 פרקים,‬ ‫40 שעות, איזה בזבוז זמן".‬
‫מה שלא יהיה, אתה לא רוצה להקדים את זמנך.‬
‫אם אתה מקדים את זמנך, אתה בטח מת.‬
‫כל מי שמת צעיר,‬
‫תמיד אומרים, "הוא הקדים את זמנו.‬
‫"הוא הקדים את זמנו בהרבה.‬
‫"כל כך רחוק בעתיד, הוא פשוט מת, כן."‬
‫ג'ימי הנדריקס, בוב מארלי,‬ ‫איימי ויינהאוס, כריס פארלי.‬
‫כולם הקדימו את זמנם.‬
‫ג׳פרי אפשטיין.‬
‫טוב, הוא היה כלוא‬ ‫במקום הלא נכון בזמן הלא נכון.‬
‫כל המצב הזה הוא פצצת זמן מתקתקת.‬
‫נדמה שלאנשים איומים לוקח נצח למות.‬
‫וכשהם מתים, כולם אומרים, "הגיע הזמן!‬
‫"חשבתי שהבן זונה הזה לא ימות לעולם.‬
‫"חשבתי שיש לו את כל הזמן שבעולם.‬
‫"כן, הכול קרה בזמן.‬ ‫אי אפשר לברוח מהזמן. כן."‬
‫יש אנשים שאומרים, "מו, אתה מקדים את זמנך.‬
‫"אתה הקומיקאי הערבי-אמריקני הראשון‬ ‫שיש לו ספיישל.‬
‫"הופעת עם כאפייה בספיישל הראשון,‬
‫"צילמת את הסדרה‬ ‫הפלסטינית-אמריקאית הראשונה."‬
‫אמרתי, "זין על זה,‬ ‫אני לא רוצה להקדים את זמני".‬
‫אני רוצה להגיע בדיוק בזמן.‬ ‫להיות במקום הנכון בזמן הנכון.‬
‫להיות בזמן, להיות חסר זמן.‬
‫אני רוצה לעשות את זה בדיוק בזמן,‬ ‫עם הרבה זמן עודף,‬
‫כדי שאוכל לבלות זמן איכות‬ ‫עם אלה שאכפת להם.‬
‫האנשים שיהיו שם בשבילי בכל רגע בזמן,‬
‫כדי שלא אצטרך לחזור בזמן ולייצר זמן.‬
‫אוכל להיות נוכח ברגע זה בזמן.‬
‫אז אם באמת אכפת לכם,‬ ‫תבדקו מה נשמע מפעם לפעם.‬
‫אימא שלי תמיד אומרת לי,‬ ‫"אם אתה אוהב אותי, תראה לי".‬
‫ולכן די-ג'יי חאלד כל כך מתסכל אותי. באמת.‬
‫לא, אני רציני, הוא פלסטיני.‬ ‫בסופו של דבר, הוא אחד מאיתנו,‬
‫ובזמנים חסרי תקדים אלו,‬ ‫במקום להיות עם הזמן‬
‫הוא מפגר בזמן.‬
‫ואצלו, זה תמיד הזמן לארוחת ערב.‬
‫אני יודע, זה פשע של שמן על שמן.‬
‫לא רציתי להגיד את זה.‬ ‫מי הכניס אותו ללב שלי? אלוהים!‬
‫אבל הוא לא היחיד שמפגר בזמן.‬
‫יש עוד הרבה.‬
‫אני לא אנקוב בשמות. סיינפלד.‬
‫אני חושב שהוא אמר, "לא אכפת לי מפלסטין".‬
‫טוב, ג'רי, לי אכפת מכולם.‬
‫ועדיף להרוג את הזמן‬ ‫מאשר להרוג עם הזמן שלך.‬
‫פסטיבוס לכולנו.‬
‫צפיתי בתוכנית הזאת‬ ‫בזמנים הרבה יותר פשוטים.‬
‫מה זה אומר על התקופה שבה‬ ‫העולם סומך על מיס רייצ'ל‬
‫יותר מעל ה"ניו יורק טיימס"?‬
‫ברוכים הבאים ל"זמן אמיתי" עם מו אמר. כן.‬
‫לא נעים לי לבשר לכם, אבל כולנו נמות.‬
‫כולנו נמות.‬ ‫אפשר לומר שאנחנו כאן לזמן מוגבל בלבד.‬
‫והזמן דוחק. אני יכול להמשיך עוד ועוד.‬
‫לצערי, כמעט נגמר לי הזמן.‬
‫כי זו שעת השיא והשעון מתקתק.‬
‫אנחנו על זמן שאול וכל שנייה נחשבת.‬ ‫אנו מתקרבים לרגע האחרון,‬
‫ובחיים האלו, אין שעות נוספות.‬
‫וצריך לזכור את מי שמתעלה מעל החלל והזמן.‬
‫רגע אחר כך, אין יותר זמן.‬
‫חשבנו שאנחנו גדולים אבל בפועל אנחנו קטנים.‬
‫ועכשיו אנחנו לחוצים בזמן.‬ ‫זה מרוץ נגד הזמן.‬
‫הגיע הזמן, הזמן לפעול, קץ כל זמן.‬
‫עד הפעם הבאה. מירטל?‬
‫"לשחרר את פלסטין!"‬
‫תודה רבה, וושינגטון הבירה.‬
‫אני אוהב אתכם מעומק לבי.‬
‫תודה רבה שבאתם הערב.‬
‫תודה.‬
‫אני אוהב אתכם מאוד. זהו כל עולמי. תודה.‬
‫מה שלומכם? נפלא להיות כאן.‬
‫אנשים תמיד אומרים את זה, נכון?‬
‫אנשים תמיד אומרים אבל לא מתכוונים.‬ ‫אני מתכוון לזה.‬
‫תודה לאמי האהובה. את ההשראה שלי.‬ ‫סטפני, אוהב אותך.‬
‫מוקדש לאחי ואחותי. הקדמתם את זמנכם.‬ ‫מתגעגע ואוהב. לו היה עוד זמן.‬
‫תרגום כתוביות: דוד סבן‬