Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
(uppmuntrande musik)
Jag har läst alla dina artiklar. Allihop.
Jag sov inte mycket i natt.
De är riktigt bra.
En cyborg?
Det är toppen!
Var fick du idén?
Ledsen.
Vi ses imorgon.
Mamma.
Tack älskling.
(uppmuntrande musik)
Men ja, jag skriver definitivt om det våra erfarenheter och tankar hjälper oss att göra
känsla för våra känslor och att bli en bättre version av oss själva varje dag.
(Musik)
Varje onsdag har jag middag med Kathy och Phillip.
(uppmuntrande musik)
Hur var din dag?
Bra. Det var bra.
Hur var din dag?
Bra. Bra tack.
Jobb?
Okej.
Jakob?
Okej.
Åh, vad glad jag är. Jag gillar James.
Ja, James gillar dig också.
Okej. Vi ses imorgon då.
Ja. Vi ses imorgon, Kathy.
Älskling. Du vet att jag inte gillar Kathy.
Ledsen.
Vi ses imorgon.
Mamma.
Tack älskling.
(uppmuntrande musik)
Kathy är min adoptivmamma.
Phillip, min adoptivfar.
Kathy gillar inte att bli kallad vid hennes namn.
(uppmuntrande musik)
Saker och ting förändrades efter det.
(uppmuntrande musik)
Hur vill du att jag ska ringa dig?
Världslig.
Naturligtvis.
Världslig.
Okej, Mundane.
Jag får intrycket att du inte gillar det för att göra saken lite obegriplig, så det ska inte jag heller.
Vi vill att du skriver din blogg med oss.
Börjar så snart som möjligt.
Lyssna.
Dina siffror är bra, men på dina egna kommer de inte att bli bättre.
Vi har de nödvändiga medlen.
Allt som vardagligt behöver bli allt som det mundane vill.
Att inte glömma i under tiden ett ganska generöst ekonomiskt erbjudande.
Okej. Du behöver inte ge mig ditt svar direkt.
Men låt det inte vara för länge.
Allt bra?
Ja, ja. Allt bra.
Tack.
Vi ses snart, Mundane.
(uppmuntrande musik)
Jag sov inte mycket i natt.
Jag behöver sova.
(uppmuntrande musik)
Frukostdags.
(uppmuntrande musik)
Att äta en grundläggande grundpelaren för människors hälsa.
(uppmuntrande musik)
Jag har inga hälsoproblem.
Jag kan inte bli gravid.
James ville ha barn.
Jag läste en gång att 25% av alla relationer misslyckas
efter en misslyckad graviditet.
(uppmuntrande musik)
Jakob.
Ja.
Verkligen?
Det är fantastiskt.
Vi försökte.
Hej?
Det fungerade inte.
Hej.
Hallå. Vad är det som är fel?
Vad vill du ha?
Vad?
Texta
Men James ville försöka igen.
Och det gjorde vi.
(uppmuntrande musik)
Jakob?
Ja?
Verkligen?
Fantastiskt.
(uppmuntrande musik)
Jag är så ledsen James.
Jag läste det en gång 40 % av alla relationer misslyckas
efter en sekund en misslyckad graviditet som fortskrider.
Jag är ledsen James.
Honung?
Jag är så ledsen James.
(Gråt)
Det fungerade inte.
(Gråt)
(Telefonen ringer)
(fåglar kvittrar)
Det här är Victoria.
(fåglar kvittrar)
Jag har sett dig.
Ditt märke.
Jag har sett dig ta av den.
Victoria är min bästa vän.
Varför har du den fortfarande på dig?
För att jag gillar det.
Och ibland kan det vara väldigt svårt att hitta en ledig plats på tunnelbanan.
(skrattar)
Jag gillar Victoria.
Hej.
(skrattar)
(fåglar kvittrar)
Jag såg James för ett par dagar sedan.
(fåglar kvittrar)
Han var med sin nya flickvän.
De såg dock inte särskilt glada ut.
Planerade de att gifta sig?
(fåglar kvittrar)
Saken är den,
hon bar en av de där märken som du tycker så mycket om att bära.
(fåglar kvittrar)
Vem vet?
Hon har också problem att få gratisplatser i tunnelbanan.
(fåglar kvittrar)
James ville alltid ha barn.
Skulle det inte vara trevligt?
Du vet, träffa någon, bilda familj, skaffa barn.
Hela paketet.
(fåglar kvittrar)
Ja, det är sant.
(skrattar)
(fåglar kvittrar)
(musik)
Så, hur har du haft det?
Jag har haft det okej.
Bra.
Bra. Jag är glad.
Hur har du haft det?
Ja. Ja, bra. Bra.
Tack för att du frågade.
Jag, eh, jag antar att du är undrar vad jag gör här.
Nå, jag hade fel.
Jag borde aldrig ha gett upp dig.
Jag borde aldrig ha...
...sade åt dig att inte vara den du är.
(dyster musik)
Jag visste inte vad jag mer skulle göra.
Jag tänkte...
Jag trodde det var det bästa sättet att skydda dig.
Men jag hade fel.
Det vet jag nu.
(mobilringar)
Ledsen.
Titt...
...Världslig.
Det är dags att säga sanningen.
Du förtjänar så mycket mer.
Du är så mycket mer.
Det är dags för alla att se dig.
Det nya jobbet.
Du måste verkligen ta det.
Det här är Thomas, pappa.
Mannen som skapade mig.
(avlägsen trafik)
(Claire i telefon) Det är jättebra, vardagligt.
(Claire i telefon) Jag visste att du skulle fatta rätt beslut.
(Claire i telefon) Så, när börjar vi?
Just nu?
(Claire i telefon) Självklart. Just nu låter det jättebra.
Bara en sak, Claire.
(Claire i telefon) Och det är?
Jag skulle vilja behålla arbeta hemifrån om möjligt.
(Claire i telefon) Det är helt okej, vardagligt.
Tack.
(Claire i telefon) Inga problem alls.
(Claire i telefon) Och välkommen till laget.
(telefonen ringer)
Idag är det onsdag.
Raring.
(dörren stängs)
(köksklockan ringer)
(Vardagligt utanför skärmen) Rostbiff, min favorit.
Jag gjorde rostbiff.
Din favorit.
Du gör stek nötkött varje onsdag, kära du.
Jag vet.
(skrattar)
Okej. Dags att äta.
Är du inte hungrig, älskling?
Självklart är jag det. Det är rostbiff. Min favorit.
(skratta)
Jag kan äta.
Kommer du ihåg Margareta?
Eileens dotter. Vår gamla granne.
Du brukade leka med var och en andra när ni var små flickor.
Hon har precis haft ett annat barn. Det är hennes tredje.
Hur mår James?
De vet ingenting om James.
Bra. Bra.
Upptagen, faktiskt, men Han skickar dig sina hälsningar.
Ja. Jag gillar James.
Ja, James gillar dig också.
Mor- och farföräldrar.
Kan du föreställa dig, Filip
...vilken enorm glädje.
Ja, James vill också ha barn.
Jag har ingen aning om varför jag just sa det.
Men det är ju såklart vad du borde tänka på.
Och börjar på det också.
(skratta)
Kanske en dag.
Men som jag sa, James är väldigt upptagen och vardaglig också.
Ja, det är sant.
Världslig.
Jag gillar Mundane.
Mundane gillar dig också, Philip.
(skratta)
hej då sötnos...
Vi ses nästa onsdag.
(dörren stängs)
(dörren öppnas)
(dörren stängs)
(dörren öppnas)
Åh.
Hej
Hej.
(Claire i telefonen) Det här är jättebra Mundane, bra jobbat!
(Claire i telefonen) Vi älskar Kathy och Philip.
(Claire i telefon) Och ännu viktigare, folk älskar dem också.
Det är bra att veta.
(Claire i telefonen) Det är bra att veta.
(Claire i telefon) Jag hade förväntat mig lite mer entusiasm.
(Claire i telefonen) Lyssna, vardagstjej.
(Claire i telefon) Chefen vill träffa dig.
Okej.
(Claire i telefonen) Har du några planer för idag?
Nej, inte riktigt.
(Claire i telefon) Toppen! Vi kommer förbi senare.
Passera?
(Claire i telefonen) Din plats.
(Claire i telefonen) Är det ett problem?
Nej, det är det inte.
(Claire i telefonen) Okej, vi ses senare då.
Vi måste berätta för henne...
(dörrklockan ringer)
(dörren öppnas)
(Claire utanför skärmen) Mundane, trevligt att se dig igen.
(Claire utanför skärmen) Mundane, det här är Mark.
(Markera utanför skärmen) Hej Mundane. Trevligt att träffas.
(Vardagligt utanför skärmen) Hej. Trevligt att träffas dig också.
(Vardagligt utanför skärmen) Herr Mitch.
Vill du ha något att dricka?
Nej. Nej tack.
Jag är glad att vi samarbetar.
Vardagligt är jättebra..
Tack så mycket
Och detta är bara början.
Vardagligt kunde vara mycket mer.
Du har allt för att bli en stjärna.
Inga.
Nej, faktiskt.
Du är redan en stjärna.
Vi behöver bara placera den där stjärnan på rätt plats.
Det är dags för alla att se dig.
(uppmuntrande musik)
Hur låter det?
Låter bekant.
(uppmuntrande musik)
Jag menar bra.
(skratta)
Låter riktigt bra.
Mark, jag sa ju det. Vår stjärna är ren passion.
Åh, det är bra.
(uppmuntrande musik)
Jag är en cyborg.
(skratt)
Ja, självklart är du det.
Och ditt namn är Mundane.
Vi är också cyborger.
Och vi älskar cyborger.
(uppmuntrande musik)
Det har varit ett nöje, Mundane.
vi ses snart.
(uppmuntrande musik)
(dörren stängs)
(jämmer)
(uppmuntrande musik)
(gapande)
(snyftningar, flåsningar, grymtningar)
(Vardagligt utanför skärmen) Jag berättade för dem.
Tydligen är de också cyborger.
Mmm.
Jag är hungrig. Kylskåpet är tomt.
Ja, jag vet.
Vad kan vi göra?
Jag vet att alla vet att Mundane är en cyborg, men...
Vi tror uppenbarligen inte att du menar allvar.
(suckar)
Jag måste säga att du har gjort ett riktigt bra jobb
gömma dig själv genom att berättar sanningen för alla.
Det leendet är så himla smart.
Jag är verkligen stolt över dig.
Tack Gud. Kom igen.
Så där.
Du gjorde ett riktigt bra jobb.
Ingen kan ifrågasätta det alls.
Bra jobbat. Bra jobbat.
Vad i helvete kan vi göra?
Något. Något.
(mobilringar)
Jag ska ut.
Okej, visst. Ja.
Kom igen, kom igen.
(dörren smäller igen)
(fåglar kvittrar)
Har du inte din bricka på dig den här gången?
Nej, inte den här gången.
Hur är det på jobbet?
Bra. Tråkigt.
Jag såg James i morse.
Har du?
Ja.
Jag är ledsen.
Jag ville berätta det för dig.
Jag visste inte hur.
Oroa dig inte.
Verkligen?
Tack.
Hur länge sedan?
Eh, ett par veckor.
Vad sägs om hans flickvän?
De gjorde slut.
Är det allvarligt då?
Ja. Jag tror det.
Nå, eftersom du är gravid, hans flickvän.
Jag är glad.
För er två.
Tack.
(fåglar kvittrar)
Låt oss mötas.
Vi tre. Låt oss äta middag en dag.
jag vet inte.
Behaga.
(fåglar kvittrar)
(Uggla ropar i fjärran)
Det är bara... Är lyssnar du ens på mig?
Ja. Ja, jag lyssnar.
Bra. Det här kan vara så enkelt, men du gör det bara så komplicerat.
Låt det vara lite. Jag har hört tillräckligt, okej?
Jag är inte störd.
(eftertänksam musik)
Nej. Nej.
Lyssna.
Lyssna, jag har funderat.
Det här nya jobbet är ditt.
Det här är vår chans.
Detta är vår chans att övertyga folk om att du inte ljög.
Att du var säger sanningen hela tiden.
Vad tycker du?
Inga.
Jag sov inte mycket i natt.
Jag behöver sova.
Okej. Okej. Vi pratar senare. Okej.
(eftertänksam musik)
(dörrklocka)
(eftertänksam musik)
(dörröppning)
God morgon.
(dörren stängs)
Är allt okej?
Ja. Allt är okej.
Du?
Ja. Allt bra.
Jag vet att jag har sagt det till dig detta förut, men jag är en cyborg.
Jag menar, på riktigt.
Pappa dök upp två dagar sedan, och han vill att alla ska veta.
Så jag har sagt det till dem.
De trodde mig inte.
De sa att de var cyborger också. Lustigt hur det är.
Men pappa fortsätter att insistera.
Din förra artikel var annorlunda.
Kanske är det lite för tidigt att prova nya saker.
Tycker du inte?
Säker.
Mark vill träffas igen.
Vi skickar någon för att hämta dig.
Mark skulle också vilja träffa pappa.
Säker.
Är han här? Nu?
Ja. Ja, jag är här.
Ja.
Du kan kalla mig Thomas.
Vi ses senare båda två då.
(klockan ringer)
Välkommen, vardagsperson. Och Thomas, eller hur?
Behaga.
Komma in.
(fotsteg)
Världslig!
Trevligt att se dig igen, Thomas.
(fåglar kvittrar)
Middagen är nästan klar.
Det är Marks fru. Och hans två barn.
(fåglar kvittrar)
Snälla, Thomas. Du kan börja.
Det här ser jättebra ut. Tack.
(fåglar kvittrar)
Vad händer med er?
Vad händer med oss?
Ska du också äta?
Åh nej, nej. Det gör vi inte.
Jag menar, vi kan, men vi behöver det egentligen inte.
Du gjorde ett fantastiskt jobb, Thomas.
Titta, vad betyder allt detta?
Åh, jag tror du vet svaret på den frågan.
Vi sa ju det. Vi är också cyborger.
Och vi är inte de enda.
Och vi visste om dig, Mundane, sedan Vi läste om dig först. Och vi är glada att du är här.
Vad händer med dem?
Min fru är en av oss, och Barn är, ja, de är människor. Adopterade.
Det här är fantastiskt. Det här är helt fantastiskt.
Vad exakt?
Det här! Allt det här! Ni! Båda två av dig! Du är helt fantastisk!
Världen behöver veta om dig.
Varför?
Eftersom det är den rätt sak att göra. Det är därför.
Rätt sak att göra? För vem?
Thomas, vi vill inte världen att veta vilka vi är.
Vi vet vilka vi är. Och som du Kan se, vi lever ganska bra på det här sättet.
Men det är inte Just det. Det är helt enkelt inte rättvist.
Du kan inte låtsas vara någon du inte är.
Är det inte vad ni människor gör?
Jag vet. Det här är helt och hållet annorlunda. Du måste bli erkänd för den du är.
Dina barn, hur är det med dina Barn? Förtjänar de inte att få veta sanningen?
Thomas, kan jag fråga dig något?
Naturligtvis.
Varför adopterade du dig på måndagen?
Min bank. Hon var annorlunda. Det fanns
avvikelser. Det fanns saker vi helt enkelt inte förstod.
Folk blev rädda. Så de bestämde sig. De bestämde sig för att stänga ner oss.
Och vad får dig att tro att vissa Kommer folk att ha en annan åsikt nu?
Titta, alla de där människorna är borta sedan länge.
Ja. Kanske de där. Men det finns Det kommer alltid finnas några människor som blir rädda.
Men de måste veta.
Nej. Det gör de inte.
Men det är inte ditt beslut att fatta.
Vems är det då?
Titta, förr eller senare de kommer att upptäcka sanningen.
Och det finns ingenting, absolut ingenting du kan göra åt det.
(spänd musik)
(dörren stängs)
(bilen piper)
(telefonen ringer)
(fåglar kvittrar)
Hej.
(fåglar kvittrar)
Överraskning!
(skrattande)
Kaffe?
Vem vill ha kaffe?
(suckar)
Så, hur har du haft det?
Bra.
Du?
Träffar du, träffar du någon?
Ledsen.
Det var inte det jag menade, jag bara...
Jag vet inte, det angår inte mig.
Inga.
Jag ser ingen.
Jag gillar henne.
Viktoria.
Det gör jag verkligen.
Jag, nej, jag menade inte, jag menar, inte när vi var tillsammans.
Jag bara, jag vill inte att du ska tro det, du vet,
som om det kan vara en lite konstigt till en början, men,
vi kommer alla att skratta om detta om några månader.
James, jag var aldrig gravid.
Varken första eller andra gången.
Men jag tyckte det skulle ha verkat konstigt
att avböja möjligheten efter fyra år, fyra månader, och...
Väl...
några dagar av relationer.
13 dagar.
Jag skulle också kunna specificera timmar, minuter och sekunder.
(fåglar kvittrar)
Wow.
Okej.
Det var en bra sådan.
(skrattande)
Du vet, du hade nästan mig.
Det är lite åt det extrema hållet, men,
bra en.
(skrattande)
Det är skönt att se att du inte har förändrats.
(fåglar kvittrar)
Tack.
Kaffe.
Tack.
Vi är goda vänner.
(gåtfull musik)
(telefonuppringning)
(Claire i telefonen) Hej vardagstjej, hur mår du?
Hej, Claire.
Jag mår bra, tack.
(Claire i telefonen) Behöver du något?
Nej, nej.
(Claire i telefonen) Okej, allt bra då.
Ja.
(dyster musik)
Claire.
Thomas är inte hemma.
(Claire i telefonen) Okej.
Vet du något?
(Claire i telefonen) Vet jag något?
Gilla om du har sett honom eller har han varit i kontakt?
(Claire i telefonen) Nej, ingen aning.
(Claire i telefonen) Vardagligt, det är okej.
(Claire i telefonen) Thomas är inte ett barn längre.
Nej, det är han inte.
(Claire i telefonen) Vi hörs snart, Mundane.
Hörs snart, Claire.
(dyster musik)
(dörrklocka)
(dörren öppnas)
Raring.
Ååååh.
(dörren stängs)
Jag gjorde rostbiff.
(klockan ringer)
Din favorit.
(skrattande)
Okej, nu äter vi.
Jag kan äta.
(bestickljud)
(bestick klirrar)
Jag är en cyborg.
Ja, det har vi.
Men du heter Mundane.
Jag gillar Mundane.
Mundane gillar dig också, Philip.
(skrattande)
Är du okej, Kathy?
Ja, jag mår bra.
Nej, jag mår inte bra.
Jag gillar inte Mundane.
Jag förstår henne inte.
Varför måste hon vara så...
Konstig?
Svår.
Och varför gör hon skriva om oss varje onsdag?
Tycker hon att allt detta är så obehagligt?
Tycker du också att detta är obehagligt?
Kathy.
Sluta kalla mig det.
Kathy gillar inte att bli kallad vid hennes namn.
Mamma.
Jag är vardaglig.
Nej, det är du inte.
Du är min dotter.
Varför kan du inte bara vara... normal?
Jag kan inte bli gravid.
(mobilringning)
Hej?
(Mark i telefonen) Vardagligt, det är jag, Mark.
Hej, Mark.
(Mark i telefonen) Thomas är hemma hos mig.
Okej.
(Mark i telefonen) Du borde komma.
Okej.
Men det är inte ditt beslut att fatta.
Vems är det då?
Titta, förr eller senare de kommer att upptäcka sanningen.
Men det finns ingenting, absolut ingenting du kan göra åt det.
(spänd musik)
(dörren öppnas)
(dörren stängs)
(fåglar kvittrar)
(mystisk musik)
(dörren stängs)
Allt bra?
Ja, så bra.
Behöver du något?
Inga.
Nej tack.
Godnatt.
(mobilringar)
Hur gick det?
Inte bra.
Inte bra?
Vad ska inte bra betyda?
Fick du några bevis?
Inga.
Åh, möt mig nu.
Vi behöver prata.
Nej, jag vill inte.
Möt mig just nu eller så kommer jag och möter dig.
Skulle gärna vilja ha ett samtal med tre av oss.
Hej, Thomas.
Du behöver inte oroa dig för din vän.
Han kommer inte att störa dig längre.
(spänd musik)
Kom med mig, Thomas.
Mark väntar på dig.
Tack för att du kom, Thomas.
Behaga,
Ta en plats.
Varför skapade du henne?
Världslig?
För det var mitt jobb.
Känner du dig alltid så fäst vid ditt jobb?
Anomalier.
Samma anledning varför De ansvariga blev rädda.
Anomalier gör oss mer lika dem.
Mer som du, Thomas.
Det är därför de blev rädda.
Det är därför du alltid känt mig så fäst vid henne.
Det fanns en tid då du och de kan ha haft anledning att vara rädda.
Men inte nu.
Thomas, vi behöver dig inte längre.
Nu har vi medlen och kunskap för att säkra vår existens,
och att öka i antal om vi så önskar.
Vi har lärt oss.
Vart ska du, Thomas?
Ikväll? Det är okej.
Det är okej.
Det viktiga är att du är här nu.
Men var har du varit hela den här tiden?
Varför kom du tillbaka?
Jag ville bara se henne.
Är det allt du ville?
Inga.
Jag vill...
Jag vill att alla ska se henne.
Alla ser henne, Thomas.
Jag vill att alla ska se henne för vad hon verkligen är.
Och vad är hon?
Verkligen.
Jag tror att du redan vet svaret på det.
Ja.
Ja, det antar jag.
Men säg mig, Thomas.
Varför är det så viktigt för du?
(Mobilringningar)
Hej?
(Mark i telefonen) Vardagligt. Det är jag, Mark.
Hej, Mark.
(Mark i telefonen) Thomas är hemma hos mig.
Okej.
(Mark i telefonen) Du borde komma.
Okej.
Hej, Mundane.
Hej.
Snälla, kom in.
Tack för att du kom, Mundane.
Allt är bra.
Thomas är okej.
Oroa dig inte.
Vi visste.
Vet du var Thomas har varit hela den här tiden?)
Thomas var på ett mentalsjukhus.
Den mannen hjälpte Thomas.
Och han utpressade honom för att att avslöja vår identitet.
Vem är han?
Någon olycklig.
Men ingen anledning att oroa sig.
Thomas är inget hot mot oss.
Det har inte varit lätt för honom.
Vi vill bara att han ska må bra.
Vi är skyldiga honom...
... mycket.
Var är han?
Han är i sitt rum.
Kan jag få se honom?
Naturligtvis.
Tomas?
Jag har...
Hej.
Hur mår du?
Jag mår bra.
Bra, tack.
Behaga.
Kom och sitt.
Jag är ledsen, Mundane.
Jag är så, så ledsen.
Jag har gjort många misstag i mitt liv.
Men det här...
överlägset värst.
Jag vill inte att du ska komma ihåg mig för det här.
Jag tänkte bara...
om alla kunde se dig...
och kanske...
bara kanske jag skulle...
Inga.
Nej, det är inte det.
(dyster musik)
Det här har ingenting med dig att göra.
Jag har varit...
Jag har varit arg för länge.
Jag tänkte...
Jag tyckte att jag förtjänade bättre.
Jag tyckte att jag förtjänade mer.
Jag tänkte om...
om alla såg dig...
och det...
och att alla visste det...
Jag var ansvarig, det där...
och jag har fått mer.
Jag hade fel.
Det vet jag nu.
Jag förstår det.
(dyster musik)
Du är så vacker.
(dyster musik avtar)
Vad händer nu?
Med Thomas?
Nå, han kommer att stanna hos en vän till oss.
En annan plats, förlorad mitt i av bergen.
Thomas verkar gilla det väldigt mycket.
Och han kan stanna där som så länge han vill.
Tack, Mark.
Stanna kvar på middag?
Min fru och barn kommer snart hem.
Thomas kommer också att vara med oss.
Vad händer med oss?
Oss?
Ja.
Ingenting förändras hos oss.
(hosta)
Mundane, låt mig berätta en sak för dig.
Vi?
Tja, du...
kan bestämma ditt eget syfte.
Riktlinjer.
Humaniora, för att kalla det.
Så kanske det är dags att du frågar dig själv den stora frågan.
Världslig..
vad vill du?
(mobilringar)
(Victoria i telefon) Är du hemma?
(Victoria i telefon) Lunch tillsammans?
(Victoria i telefon) Det är något jag måste berätta för dig.
(dörrklocka)
(dörren öppnas)
Hej.
Vad gör du med din kappa?
ska någonstans?
Det är något jag måste berätta för dig.
Jag vet att det är galet, men...
Jag är gravid.
Grattis!
Jag är hungrig.
Ditt kylskåp är tomt.
Låt oss gå någonstans då.
Jag har hört talas om en ny plats i Sri Lanka det är ganska bra.
Åh, vi kan beställa något.
Ja, det är bättre.
Stanna hemma.
Vad säger du?
Världslig?
Vad vill du?
Jag vill bara vara normal.
Vad händer om jag adopterar ett barn?