Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- גולדמן זקס -‬
‫- אוניברסיטת קורנל‬ ‫אנה דה לה וגה -‬
‫לא נסעתי 16,000 ק"מ‬ ‫כדי לבלות את הבוקר הראשון שלי באנגליה‬
‫בשיחה עם איזו חכמולוגית‬ ‫מוויהוקן, ניו ג'רזי.‬
‫תראו! הבניין... תתעלמו ממנו.‬ ‫אל תסתכלו עליו. זה!‬
‫תסתכלו על הבניין שמאחוריו...‬
‫שם היא תלמד!‬
‫ביל קלינטון למד באוקספורד.‬
‫ומחכה לה משרה ב"גולדמן זקס" כשהיא תסיים.‬
‫בוגרי אוקספורד מרוויחים 25 אחוז יותר‬ ‫מבוגרי אוניברסיטאות אחרות.‬
‫קל יותר לחפש‬ ‫בגוגל "אוקספורד" בטלפון, אימא.‬
‫הנה היא!‬
‫נתגעגע אלייך, אנה.‬ ‫-אני אחזור הביתה צ'יק צ'ק.‬
‫תארו לעצמכן.‬
‫אנגליה היפהפייה.‬
‫למרות ששמעתי שיורד שם המון גשם.‬
‫- השנה שלי באוקספורד -‬
‫המשורר הנרי דייוויד ת'ורו פרש ליער‬
‫כדי, במילותיו שלו, "לחיות מתוך כוונה".‬
‫בהשראת הרעיון של חיים מתוכננים,‬
‫למדתי קשה, סיימתי בהצטיינות יתרה,‬
‫והבטחתי לעצמי משרה בוול סטריט,‬ ‫שדחיתי לזמן מה‬
‫כדי שאוכל לקחת שנה לעצמי‬
‫ללימודי שירה ויקטוריאנית‬ ‫באוניברסיטת אוקספורד.‬
‫שנה לחיות את החלום שלי.‬
‫הכול התנהל בדיוק כמתוכנן.‬
‫עד לרגע שכבר לא.‬
‫טוב.‬
‫היופי שלך יחלוף, וכך גם העניין שלי בך.‬
‫היי.‬
‫אני אנה דה לה וגה.‬ ‫-מי זאת, לעזאזל?‬
‫אמריקאית.‬
‫פרצוף יפה. נעליים מזעזעות.‬
‫- בניין קלרנדון -‬
‫דפוק!‬
‫יורד גשם, נכון?‬
‫לא בדיוק.‬
‫היי.‬
‫אני רוצה פיש אנד צ'יפס, בבקשה.‬
‫לברק?‬
‫מברק?‬
‫לא. דג.‬
‫כן, לברק. או בקלה. או נקניקייה.‬
‫אני לא... אני...‬
‫פשוט... פיש אנד צ'יפס?‬
‫מנה גדולה?‬ ‫-גדולה! כן!‬
‫שמונה וחצי, חמש דקות.‬ ‫-נהדר.‬
‫- הקודלייני‬ ‫פיש אנד צ'יפס -‬
‫ג'יימי, זו לא ממש‬ ‫מסעדת היוקרה של אוקספורד.‬
‫היא בין שלושת המובילות. שלום, חבר.‬
‫אפשר לקבל שני דג בקלה, מחית אפונה,‬ ‫בצל כבוש וצ'יפס, בבקשה?‬
‫צ'יפס?‬
‫כדאי לך לאכול את זה?‬
‫בחיי, את צודקת. דקה בפה, שנה בתחת, נכון?‬
‫אפשר לשנות לשתי מנות צ'יפס‬ ‫הכי גדולות שיש, בבקשה?‬
‫תתעלם מהגברת. היא עוד לא למדה‬ ‫איך לחיות מתוך כוונה.‬
‫- וולדן -‬
‫זו לא אני שאומרת לך שאתה לא יכול...‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אלוהים, אתה מתחבא?‬
‫לא. אני נאבק בשרוך סורר.‬
‫אתה מסתתר מג'סיקה בורן.‬
‫פלא שאתה מצליח לצאת מהבית‬ ‫עם כל הנשים שאתה משאיר מאחוריך.‬
‫היא כבר לא שם.‬ ‫היא בטח זיהתה את המכונית שלך.‬
‫כנראה. זה חיסרון כשיש לך מכונית נדירה.‬ ‫בולטת כמו מגדלור.‬
‫זו הייתה הטעות של ג'יימס בונד.‬ ‫הוא היה צריך לנהוג בפורד פוקוס.‬
‫אלוהים.‬
‫אתה!‬
‫אני?‬
‫כן, אתה הדפוק.‬ ‫אני רטובה לגמרי בגלל המכונית שלך.‬
‫טוב, אני... שיט!‬
‫פיש אנד צ'יפס בשבילך, מותק.‬
‫אני באמת מצטער!‬
‫ממש.‬
‫כן, גם אני.‬
‫היי!‬ ‫-לא!‬
‫הוא כאן!‬
‫מתחבא ממך.‬
‫לא.‬
‫ג'סיקה, יקירתי. שלום.‬ ‫-מה נשמע, ג'סיקה?‬
‫- התראה -‬
‫ברוכים הבאים‬
‫לאוניברסיטת אוקספורד,‬
‫מוסד שקיים כאן מזה מאות שנים,‬
‫ובכל אחת ואחת מהשנים האלה‬
‫קיבל בברכה קבוצה חדשה של צעירים.‬
‫מנהיגים דגולים, מוחות מדעיים מבריקים,‬ ‫אנשי חזון ספרותיים,‬
‫כולם פסעו במסדרונות הללו לפניכם.‬
‫אתם תשכחו מסיבות שהייתם בהן פה,‬
‫ותשכחו חברים שרכשתם פה,‬
‫אבל לעולם לא תשכחו‬ ‫את הלמידה ואת הידע שצברתם פה.‬
‫זמנכם כאן יקר.‬
‫הוא ייעלם כהרף עין.‬
‫נצלו אותו.‬
‫זה בסדר. הגעת בזמן.‬
‫כן, אני פשוט... אני...‬
‫הייתי בעניין עם ה...‬
‫אני מגי טימבס.‬ ‫-היי, אני אנה דה לה וגה.‬
‫את אמריקאית?‬ ‫-כן. מקווינס, ניו יורק.‬
‫בוקר טוב. הגעתי.‬
‫צ'רלי! איך עבר הקיץ?‬
‫חסר אהבה.‬
‫עקבתי אחרי חותר חתיך בעל מבט חושני‬ ‫ושרירי חזה מוצקים כמו...‬
‫זאת אנה.‬
‫שלום, ילדה חדשה.‬ ‫-כבר נפגשנו.‬
‫השכנה שלך? אמרת שיש לי נעליים מזעזעות.‬
‫מפתיע לשמוע שבחור מקסים כמוך‬ ‫נותר חסר אהבה.‬
‫חסר אהבה, יקירתי, לא חסר סקס.‬
‫והחיוך הנפלא הזה‬ ‫מכפר בהחלט על הנעליים האלה.‬
‫שלום. שלום לכולם.‬
‫אלוהים, זאת פרופסור סטאיין.‬ ‫היא הגיבורה שלי.‬
‫היא הסיבה שבאתי לכאן.‬
‫יש לי חדשות רעות, לצערי.‬
‫מינו אותי לראש החוג ללימודים מתקדמים,‬
‫כלומר, אני כעת חשובה מכדי ללמד אתכם,‬ ‫לפחות בסמסטר הנוכחי.‬
‫המחליף שלי ראוי בהחלט.‬ ‫למעשה, הוא הדוקטורנט המבריק והמעצבן שלי.‬
‫אני אבדוק את העבודות, הוא יעביר שיעורים.‬ ‫סידור מושלם מבחינתי.‬
‫זה ממש לא ניצול של כוח עבודה צעיר.‬
‫הוא רוצה ללמד. בעיה שלו.‬
‫אז, כן... אני מניחה שנתראה, חבר'ה.‬
‫הם לרשותך, ג'יימי.‬
‫תודה.‬
‫שלום.‬
‫אלוהים, אין מצב שזה אמיתי.‬
‫זה מה שאני קורא חתיך הורס.‬
‫אז, זה השיעור הראשון שלי,‬
‫חשבתי שהדרך הטובה ביותר להתחיל‬ ‫תהיה להציע לכם‬
‫שוחד.‬
‫זאת...‬
‫עוגה ענקית.‬
‫אז...‬
‫תתכבדו.‬
‫אני לא צריך את העוגה. הייתי אוכל אותו.‬
‫כן.‬
‫לפני חמש שנים,‬ ‫ישבתי בדיוק איפה שאתם עכשיו.‬
‫פרופסור סטאיין נכנסה, וחשבתי לעצמי,‬
‫"אז זו האישה‬ ‫שתשעמם אותי למוות בחודשים הקרובים."‬
‫שלום.‬
‫זו את.‬
‫היי.‬
‫גבירותיי ורבותיי, יש לנו כאן‬ ‫תלמידה שהגיעה כל הדרך מ...?‬
‫ניו יורק.‬
‫ניו יורק, ניו יורק.‬ ‫ברוכה הבאה, ברוכה הבאה.‬
‫שמתי לב שלא לקחת עוגה.‬ ‫אנחנו צריכים לגרום לך להרגיש בבית.‬
‫ונהוג לומר שהכול‬
‫גדול יותר בניו יורק.‬
‫למעשה, הכוונה לטקסס.‬
‫לא משנה.‬
‫אני לא רוצה את העוגה.‬ ‫-לא רוצה אותה?‬
‫לא.‬ ‫-בסדר. כן.‬
‫פשוט, גברת מקנזי הכינה אותה‬ ‫במטבח המכללה שלנו,‬
‫אז זה יהיה עלבון למכללה,‬ ‫לכל מי שכאן, ולאוקספורד כולה...‬
‫אז אני אוכל אותה.‬ ‫-אני לא אכריח אותך לאכול.‬
‫זה חריג...‬ ‫-אבל אני רוצה.‬
‫אני יודע, אבל...‬ ‫-אני מתעקשת.‬
‫זה טעים.‬
‫טוב. אז, שירה.‬
‫אני אהבתי שירה, אבל שירה ויקטוריאנית‬ ‫היא יותר קטע של אבא שלי.‬
‫זקנים עם מגבעות‬ ‫שמקשקשים על תהילת מלחמות רחוקות‬
‫זה אולי לא הדבר הכי מרגש בעולם, אבל‬
‫בחלומות הכי פרועים שלי‬
‫לא ציפיתי למצוא ביצירות הוויקטוריאניות‬
‫עוצמות כאלה של... ייאוש,‬
‫אימה, יופי,‬
‫חוכמה, תאווה.‬
‫אם לא אכפת לך,‬
‫אשמח אם תוכל להקריא לנו את השיר הזה.‬
‫הוא נכתב על ידי אמריקאית,‬
‫אז אני חושב שכולנו‬ ‫נשמח לשמוע אותו במקצב המקורי.‬
‫"נרי דולק משתי קצותיו,‬
‫"לא ישרוד לילה שלם,‬
‫"אך, שונאיי וגם רעיי,‬
‫"אורו יפה מכל בחיי."‬
‫תודה.‬
‫זה היה שיר מאת עדנה סנט וינסנט מיליי.‬
‫קיימות פרשנויות רבות למילים הללו,‬ ‫אבל הנה דעתי הצנועה.‬
‫אני מאמין שהיא אומרת שצריך לשלם מחיר‬ ‫כשחיים את החיים במלואם,‬
‫אבל בחיי, זה שווה כל גרוש.‬
‫שום דבר אינו נצחי.‬
‫התשוקות שלנו, האהבות שלנו, ואף חיינו שלנו‬
‫עשויים להיות בני חלוף,‬
‫אבל אם נאמץ אותם אל ליבנו‬ ‫כל עוד אנחנו יכולים,‬
‫אז נוכל לומר שחיינו באמת.‬
‫אפשר ללמד שירה,‬ ‫אבל למען האמת, צריך להתנסות בה.‬
‫צריך לבחון אותה, צריך להתחבר אליה.‬
‫קחו אותה על עצמכם. הרשו לה לשנות את חייכם.‬
‫ולכן, ברוח הדברים הללו,‬ ‫אשתדל ללמד אתכם דבר אחד בלבד בקורס שלי.‬
‫מישהו יכול לנחש מהו?‬
‫לאכול עוגה?‬
‫בכל הזדמנות.‬
‫שלחו לי אותם באימייל, ונוכל לקבוע שיעור.‬
‫אפשר להחליף מילה?‬
‫אז את הסטודנטית האמריקאית שלי לתואר שני.‬
‫ואתה לא הפרופסור שבאתי לראות.‬
‫לא, אבל אני רק מחליף את פרופסור סטאיין‬
‫כשאין לה חשק.‬
‫היא מאוד עצלנית, האמת. מצטער לאכזב.‬
‫אני אכן מאוכזבת.‬
‫אז, לפני כמה ימים...‬
‫אני בדרך כלל לא מתחבא בחנויות צ'יפס.‬ ‫-ולשטוף אנשים עם מים מהכביש.‬
‫טעות איומה.‬
‫באמת שלא הייתה לי שום כוונה‬
‫לפתוח בתחרות חולצות רטובות ספונטנית.‬
‫אבל את היית זוכה בה.‬
‫אני לא אמור לדבר על תחרויות חולצות רטובות.‬ ‫מעולם לא הייתי באחת כזו.‬
‫מן הסתם.‬
‫פעם...‬
‫האמת שאני בוגר מאוד.‬
‫יופי, עכשיו אני רגועה לגמרי.‬
‫גם אני.‬ ‫-ברכותיי, פרופסור דבנפורט.‬
‫השיעור הראשון שלך.‬ ‫-את רוצה עוגה?‬
‫לא, ברור שלא.‬ ‫מתי לאחרונה ראית אותי אוכלת עוגה?‬
‫ביום ההולדת שלי?‬
‫אנה!‬
‫היי.‬ ‫-מפלרטטת עם המורה החתיך ביום הראשון?‬
‫מה? לא! אני...‬ ‫-לא, אני מת על זה.‬
‫יש לך אופניים?‬
‫לא.‬
‫את לא יכולה להיות באוקספורד בלי אופניים.‬ ‫טוב, עלי. אני מכירה מישהו.‬
‫זה בטוח?‬ ‫-לא הייתי סומכת על זה.‬
‫זה לא.‬
‫אני אלך בעקבותייך.‬
‫אני מקווה שאת זריזה.‬
‫בהצלחה.‬
‫מגי!‬
‫אני בא!‬
‫שאני אמות! אלוהים, לא שוב.‬
‫שלום, טום. הכול בסדר?‬
‫הפלתי עותק של מדריך מחלות רפואיות‬ ‫ישר על עצם המסרק.‬
‫אאוץ'. כמה אירוני.‬
‫זו אנה. היא מאמריקה.‬
‫אנה, מה נועדנו להיות? ידידים או מאהבים?‬
‫ידידים.‬ ‫-בטוחה לחלוטין?‬
‫בהחלט.‬ ‫-מאה אחוז?‬
‫ידידים.‬ ‫-ואו. קר.‬
‫הכי טובות הן תמיד הכי אכזריות.‬
‫לא תמיד.‬ ‫-תיכנסו.‬
‫יש לך את הספר שהשאלתי...‬ ‫-לא!‬
‫ואו.‬
‫הנה היא.‬
‫הדוכסית.‬
‫בסדר. ואו. היא בריטית כל כך.‬
‫שזה... דבר טוב?‬ ‫-כן.‬
‫אם את בעניין של חוויה בריטית,‬ ‫יש לי הצעה לערב מבדר מושלם.‬
‫ברוכים הבאים ל"משיכה עירומה",‬
‫תוכנית השידוכים שאוהבת לחשוף הכול.‬
‫זה מצחיק. זה קלסי. כל כך חתרני.‬
‫היא צודקת. "משיכה עירומה"‬ ‫היא תוכנית חתרנית.‬
‫לא, התכוונתי ל"דרישותיו של גבר"‬ ‫מאת אליזבת בארט בראונינג.‬
‫תקשיבו.‬
‫"לכן, אם תוכיחי לי, יקירתי,‬ ‫שאהבת אישה אינה אגדה,‬
‫"אוהב אותך חצי שנה, כמיטב יכולתו של גבר."‬
‫איך זה חתרני?‬
‫היא מוקיעה את הגברים ההוללים‬ ‫והילדותיים בנפשם של המאה ה-19.‬
‫זה מבריק. זה מושלם בשביל פרופסור דבנפורט.‬
‫אני אלך לשלוח את זה.‬
‫אלוהים, היא נלהבת.‬ ‫היא הלכה לפני שהם חשפו את הפינים.‬
‫אה, הנה הם.‬
‫אני מבקש שתלך.‬
‫בסדר!‬
‫כדאי שתהיה שם. שומע אותי?‬
‫סליחה.‬
‫אני אחזור.‬ ‫-לא.‬
‫לא, תיכנסי. שבי.‬
‫מה חשבת על המאמר שהגשת?‬
‫אני חושבת שהצגתי‬ ‫כמה תובנות, הבחנות וניתוחים טובים.‬
‫מה חשבת על העבודה שלי?‬
‫עבודה? זה בדיוק הרגיש כך.‬
‫הצלחת לדחוס ב-3,000 מילה‬ ‫את הסופרג'יסטיות, את לידת הפמיניזם,‬
‫ואת ציד המכשפות בסיילם.‬ ‫זה הישג יוצא דופן. עשית הכול מלבד המשימה.‬
‫טוב, אז...‬
‫אני אלך להמשיך לעבוד על זה.‬
‫רגע, לא.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫בואי נתחיל מחדש, בבקשה. אני ממש מצטער.‬
‫בוקר מוזר.‬
‫מכל השירים בספר, למה... בחרת בזה?‬
‫אני חושבת שהוא חושף אמת על גברים.‬
‫את חושבת שגברים מסוגלים‬ ‫לאהוב אישה רק לחצי שנה?‬
‫גברים מסוימים, כן.‬
‫ומה אם זו אהבה עמוקה לאורך אותה תקופה?‬
‫את חושבת שדברים הם בעלי משמעות‬ ‫רק אם הם נמשכים לנצח?‬
‫כמובן.‬
‫טוב, אני חושב שבחרת בשיר הזה‬
‫כי את חושבת שהוא אומר משהו עליי,‬
‫וזה מאכזב,‬
‫כי רציתי לדעת משהו עלייך.‬
‫אני רוצה שתבחרי שיר אחר.‬ ‫הראשון... שמדבר אלייך.‬
‫מצאת?‬
‫יופי.‬
‫"אה, אהובתי, הבה נהיה נאמנים זה לזה‬
‫"כי העולם הנפרש לפנינו כארץ חלומות‬
‫"כה מגוון, כה יפהפה, כה חדש"‬
‫"למעשה אין בו חדווה, לא אהבה ואף לא אור"‬
‫"לא ביטחון, לא שלווה,‬
‫"אף לא מרפא למכאוב.‬
‫"ואנו פה, כעומדים במישור אפלולי"‬
‫"שטופים בתרועות קרב מבולבלות‬ ‫של מאבק ובריחה"‬
‫"מקום בו צבאות בורים מתנגשים באפלה"‬
‫עכשיו, מהר, בלי לחשוב,‬ ‫מה מתיו ארנולד אומר?‬
‫אני חושבת שהמציאות של החיים היא שהם קשים.‬
‫אבל לפחות יש לנו זה את זה.‬
‫מרשים.‬
‫מצאת תקווה בשיר הפסימי ביותר‬ ‫של התקופה הוויקטוריאנית.‬
‫עכשיו אתה יודע משהו עליי.‬
‫אבא שלך בדיוק התקשר אליי...‬ ‫-אלוהים!‬
‫לא, זו לגמרי אשמתי.‬ ‫-אני ממש מצטער.‬
‫היי, ססיליה.‬ ‫-היי.‬
‫בדיוק... עמדנו לסיים.‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה. כן.‬
‫נתראה בכיתה. סליחה. כן.‬ ‫-כן.‬
‫אנה.‬
‫נודע לנו שמעולם לא היית בפאב.‬
‫זה נכון.‬
‫מביש. תנעלי נעליים ובואי אחרינו מייד.‬
‫לא, לא אלה.‬
‫פאבים הם כמו כנסיות.‬
‫רק שאנחנו מתייחסים אליהם כמקודשים,‬ ‫ופוקדים אותם באדיקות.‬
‫לחיי חברתנו החדשה, אנה,‬
‫שעשתה דרך של 5,500 ק"מ‬ ‫בשביל ללמוד במוסד בן 929 שנה. לחיים.‬
‫לחיים!‬ ‫-קדימה, לשתות!‬
‫אלוהים, זה מגרד בטירוף. תחזיק.‬
‫פשוט קשה למצוא את הזווית...‬
‫זו הפעם הראשונה שאתה לובש סוודר?‬ ‫-אנחנו צריכים לדבר על טום?‬
‫הבנתי, את בקטע שלו?‬
‫לא, אבל את כן.‬
‫נכון. אני חושבת שהוא סוף הדרך.‬
‫את חושבת שהוא הסוף של הדרך?‬
‫לא, זה דבר טוב.‬
‫שלום לכולם.‬
‫כולם ממש נרגשים שאת באוקספורד.‬ ‫את סוג של אטרקציה.‬
‫תני לי להכיר לך כמה רווקים מבוקשים.‬ ‫אני מניחה שאת רווקה.‬
‫בואי.‬
‫לבחורים באוקספורד יש מוחות מבריקים.‬
‫לא הבנת אותי נכון.‬ ‫-לא, הבנתי אותך היטב.‬
‫אתה טוען שכל האמריקאים טיפשים.‬
‫לא! אתם בוטים, תמימים,‬
‫תכונות שאני נוטה לחבב.‬
‫ובמה בדיוק אנחנו תמימים עד כאב?‬
‫בדברים קטנים.‬
‫גאוגרפיה, היסטוריה עולמית,‬
‫תרבות הנשק שלכם,‬
‫ההשפעה שלכם על מדינות אחרות,‬ ‫חגיגת הבורות המכוונת שלכם.‬
‫אתה שיכור, איאן. לך הביתה.‬
‫וחוסר היכולת המוחלט שלכם‬ ‫להבין אירוניה וסרקזם.‬
‫אה, כן. אני מבינה.‬
‫אולי תוכל ללמד אותי על אירוניה.‬
‫אני בטוח שאתה מורה נהדר.‬
‫האמת שכן.‬
‫אני חושב שאוכל לעזור לך.‬
‫היי, מאגס, אני הולכת לשירותים.‬
‫אומרים "לוּ"!‬
‫ל"לוּ".‬ ‫-היא עשתה ממך צחוק לגמרי, אחי.‬
‫היי, מיס מקסיקו.‬
‫מיס העדפה מתקנת.‬
‫יש לך משהו לומר לי?‬
‫כולנו יודעים שאת כאן רק בשביל הסטטיסטיקה.‬
‫ואני אסלח לך על שתפסת מקום‬ ‫על חשבון מישהו שראוי הרבה יותר,‬
‫אם תקני לי משקה.‬
‫מה דעתך לחלוק את שלי?‬
‫היי, מאגס, אני הולכת. זה לא מקום בשבילי.‬
‫גבר. לא.‬
‫אני לא צריכה הצלה, תודה.‬
‫לא, ברור שאת ממש מפחידה,‬ ‫אבל שיהיה ברור, הצלתי אותו.‬
‫אפשר ללוות אותך הביתה?‬
‫אני בטוחה שאסתדר‬ ‫ברחובות המסוכנים של אוקספורד.‬
‫תתפלאי.‬
‫אלה הגרגוילים. הם אכזריים במיוחד בלילה.‬
‫הם אוכלים אמריקאים.‬
‫ומה אם אבריח אותם עם השאלות הבוטות שלי?‬
‫כן, זה יעבוד. בענק.‬ ‫זה כמו קריפטונייט עבור הבריטים.‬
‫אפילו עבור הגרגוילים.‬
‫אני לא רוצה להרחיק אותך‬ ‫מהרמון הבנות שמחכה לך שם.‬
‫אל דאגה, בחורות הרמון ידועות בסבלנותן.‬
‫שנלך?‬
‫לפחות הפעם הראשונה שלי בפאב בריטי‬ ‫תהיה בלתי נשכחת.‬
‫זו הייתה הפעם הראשונה שלך בפאב בריטי?‬
‫לא לעניין.‬
‫אז, אנה, למה בחרת באוקספורד?‬
‫יש לי פטיש לספריות.‬
‫טוב.‬
‫אני פשוט אוהבת להיות מוקפת בספרים.‬
‫אין ריח טוב יותר בעולם‬ ‫מאשר ריח של ספרים ישנים.‬
‫כשהייתי בת עשר,‬ ‫קראתי את כל הספרים של פיליפ פולמן, ו...‬
‫והסיפור על ילדה‬
‫שמתרוצצת ברחבי עיר קסומה ועתיקה,‬ ‫נחקק לי בזיכרון,‬
‫והחלטתי שאיכשהו, בדרך כלשהי,‬
‫אני אשב בין כל הספרים הישנים והמאובקים‬ ‫והמהדורות הראשונות.‬
‫התחלת לתכנן לבוא הנה כשהיית בת עשר?‬
‫עשר ושלושה רבעים, למען האמת.‬
‫אה, אז בסדר. נהדר.‬
‫ההורים שלי תמיד אמרו לי שאוכל לעשות הכול,‬ ‫אז לא עלה בדעתי שלא כדאי לנסות.‬
‫הם בטח גאים בך מאוד.‬
‫הם אפילו גאים יותר‬ ‫בכך שמחכה לי משרה בתור אנליסטית פיננסית‬
‫ב"גולדמן זקס" כשאחזור.‬
‫ומה...‬
‫בתור הדיוט, מה עושה אנליסט?‬
‫בעיקר מחקר. לחקור לעומק‬ ‫חברות ואת הדוחות הכספיים שלהן,‬
‫ולאגד את המידע הזה‬ ‫לדוחות עבור לקוחות עסקיים.‬
‫זה נשמע מרתק.‬
‫טוב, לא כל אחד יכול להרשות לעצמו‬ ‫רכב אספנות עם משכורת של מורה.‬
‫מעניין, אני בדיוק תוהה‬ ‫מה קרה לילדה בת עשר שחלמה?‬
‫היא מצאה חלום חדש.‬
‫להרוויח מספיק כסף כדי לא לדאוג יותר לכסף.‬
‫כסף לא יכול לפתור את כל הבעיות.‬
‫זה משהו שרק עשירים אומרים.‬
‫אין לי גב כלכלי. אז המסלול‬ ‫הוא מכללה, אוקספורד, גולדמן, זהו.‬
‫תכננת הכול.‬ ‫-זה הכרחי, אתה לא חושב?‬
‫אם אתה רוצה לחיות מתוך כוונה.‬
‫אני חושב שלחיים יש דרך‬ ‫להרוס אפילו את התוכניות הטובות ביותר.‬
‫באמת?‬
‫ואני גם בדעה‬
‫שהחלקים הכי טובים בחיים‬ ‫הם לעיתים קרובות גם הכי מבולגנים.‬
‫אז איך הגעת לכאן בלי תוכנית?‬
‫רגע, אני אנחש.‬
‫בית ספר פרטי,‬
‫מורים פרטיים,‬
‫איטון, אוקספורד.‬
‫איך ידעת שהייתי צריך מורה פרטי?‬ ‫-אמרתי "מורים פרטיים".‬
‫קריוקי כל הלילה, אז בואו נתחיל לשיר!‬
‫אתה חושב שאתה טוב יותר?‬
‫אני כמעט בטוח‬ ‫שאני יכול לשיר טוב יותר מזה, כן.‬
‫אתה שר, פרופסור דבנפורט?‬
‫טוב, הייתי בלהקה.‬
‫"עודף חיידקים."‬
‫הופענו פעמיים, אז אנחנו די מפורסמים.‬
‫כאן, בכל אופן.‬
‫אז אם אקנה לך משקה, זה הופך אותי לגרופית?‬
‫כן, אני חושב שכן.‬
‫שני משקאות בדרך.‬
‫טוב, זה היה די נורא.‬
‫היי. תודה.‬
‫הזמר הבא, שישיר את "ילו" של קולדפליי,‬
‫ג'יימי דבנפורט!‬
‫מה?‬ ‫-איפה אתה, ג'יימי?‬
‫סליחה, אנה. מה עשית?‬
‫סגרתי לך הופעה שלישית.‬ ‫-אנה, שתי ההופעות הקודמות שלי היו בגיל 12.‬
‫אתה שם, ג'יימי?‬ ‫-היה לך המון זמן להתאמן.‬
‫הייתי נגן בס.‬
‫אז בהצלחה.‬
‫איפה אתה, ג'יימי?‬
‫ג'יימי!‬
‫לא, אנה, ברצינות. בבקשה, תראי...‬ ‫-ג'יימי!‬
‫ג'יימי!‬
‫אל תתבייש!‬
‫לא.‬ ‫-שמעת את השיר הזה בעבר?‬
‫ואו.‬
‫אני מאמין שאסור להתחרט על דברים שעשית.‬
‫צריך להתחרט רק על דברים שלא עשית.‬
‫נכון, אבל אתה בטח מתחרט על הקריוקי.‬
‫מצטער, הדבר היחיד שאני מתחרט עליו‬ ‫זה שלא המשכתי לשיר של סלין דיון. עכשיו,‬
‫המסורת המקומית קובעת‬ ‫שאחרי קריוקי, צריך לאכול.‬
‫אני עומד להכיר לך מוסד אוקספורדי אמיתי.‬
‫זו רגל של פיל?‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫זה טעים.‬
‫זה ממש טעים.‬
‫לחבר שלי.‬
‫תודה, דימיטרי.‬
‫זה ממש טעים.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אוקיי, תורך.‬
‫טוב, הנה האמן בפעולה.‬
‫הנה זה בא.‬ ‫-מוכן?‬
‫אוי לא.‬ ‫-אלוהים, אני צריכה מפית.‬
‫את לא!‬ ‫-אני כן צריכה.‬
‫תתנגדי!‬
‫זה החלק המבולגן.‬
‫קדימה.‬
‫זה ממש טעים.‬ ‫-זה ממש טעים, נכון?‬
‫טוב, אין ספק‬ ‫שקריוקי גרוע וקבב לא היו כלולים‬
‫ברשימת המשאלות שלי לאוקספורד,‬
‫אבל...‬
‫נהניתי מאוד.‬
‫אז אולי תרצה‬
‫לעלות לכוס תה ועוגיות?‬
‫עדיף שלא.‬
‫לילה טוב, אנה.‬
‫טוב, השפלת את עצמך,‬ ‫אבל עכשיו את צריכה להמשיך הלאה.‬
‫כולנו היינו שם.‬
‫גם אתה?‬ ‫-מה פתאום. זה ביטוי.‬
‫טוב, ג'יימי דבנפורט אולי דחה אותך,‬
‫אבל אין ספק שתזכי להמון תשומת לב עם זה.‬
‫זה היה זה או רות ביידר גינסבורג.‬
‫רות ביידר בגרסה הסקסית משנות ה-60?‬ ‫-לא.‬
‫טוב, זה מושלם.‬
‫זה אמריקאי. זה חזק.‬
‫זה יפיל אותם מהרגליים.‬
‫תודה. ואתה נראה נהדר בתור דרקולה.‬
‫דרקולה? אנתוני ברידג'רטון. באמת.‬
‫אז זו לא מסיבת תחפושות?‬
‫שלום, וונדר וומן.‬ ‫אשמח אם תצילי אותי מהבחור ההוא.‬
‫לא הטיפוס שלך?‬
‫באמת, לא יצאתי הערב‬ ‫כדי לדבר על ביולוגיה מולקולרית.‬
‫רוצה לשתות משהו? אם לורד ברידג'רטון מסכים.‬
‫אני נותן לך את אישורי המלא.‬
‫אני פשוט לא מבינה איך זה ליל כל הקדושים.‬
‫מישהו בכלל מנסה להתאמץ במדינה הזאת?‬
‫נו, באמת... סליחה!‬
‫לא אתה. אתה נראה מוזר להפליא.‬
‫ואת נראית כמו המושיעה הזנותית‬ ‫של המין האנושי.‬
‫צודק בהחלט, אנתוני.‬
‫אני לא הייתי מתנגד‬ ‫לטוס במטוס הבלתי נראה שלך.‬
‫מה?‬ ‫-מטוס בלתי נראה.‬
‫וונדר וומן, יש לה מטוס בלתי נראה.‬
‫אבל אי אפשר לראות אותו. זה מטוס בלתי נראה.‬
‫נכון.‬
‫כן.‬
‫היי, רוצה לרקוד?‬
‫ממריאים.‬
‫הטעות הנפוצה היא‬ ‫להישען יותר מדי אחורה בשלב המשיכה,‬
‫כי זה פוגע בכל התיאום,‬
‫וזו בעיה בעיקר אצל בחורים‬ ‫עם פלג גוף עליון שרירי.‬
‫ואו.‬
‫המרוץ יתקיים בקרוב?‬ ‫-לא!‬
‫אחרת לא הייתי יוצא.‬
‫אפשר להפסיד במרוץ בהפרש קטן ביותר.‬
‫את בסדר?‬
‫בואי.‬
‫אני רעבה.‬
‫מה מצחיק כל כך?‬
‫אלוהים. את רצינית?‬
‫אני לא יכול לאכול את זה.‬ ‫זה כמו לשים דיזל ברולס רויס‬
‫במקום דלק נטול עופרת איכותי.‬
‫אתה צודק.‬ ‫-כן?‬
‫לא מבינה מה חשבתי לעצמי.‬
‫לילה טוב.‬
‫לילה טוב, דימיטרי.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫בנוסף, ויילד היה מעריץ מושבע של קיטס.‬
‫הוא שנא את זה‬ ‫שמכתבי האהבה שלו נמכרו למטרות רווח.‬
‫"למען תנעצנה עיניים קטנות וחולות‬ ‫מבט זדון, ותעלוזנה לאיד."‬
‫סיימנו להיום. תודה, חבר'ה.‬
‫טוב, אני צריך להחזיר את התחפושת שלי.‬
‫ג'ק המרטש?‬
‫לא. אנה, את באה?‬
‫אנה, יש לך דקה?‬
‫אם יש לך זמן, אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫אני חושב שזה די מיוחד.‬
‫חשבת שלא ביקרתי בספרייה הבודליינית?‬ ‫זה היה הדבר השני ברשימה שלי.‬
‫אחרי?‬ ‫-פיש אנד צ'יפס.‬
‫אבל האם היית בספרייה שבתוך הספרייה?‬
‫ברוכה הבאה לספרייה של הדוכס המפרי.‬
‫לא, הם מוגנים באזעקה.‬
‫שלום, לורה.‬
‫הוצאתי אותו בשבילך, ג'יימי.‬ ‫-תודה.‬
‫הביטי בקודש הקודשים.‬
‫זה של מיליי.‬
‫מהדורה ראשונה.‬
‫יש לזה ריח נהדר.‬
‫ואו.‬
‫ראיתי אותך במועדון אתמול בערב.‬
‫אה, באמת?‬
‫רציתי להגיד שלום, אבל אני חושב שיצאת.‬
‫לא מצאתי אותך,‬ ‫או את החותר הסתום שהיית איתו.‬
‫טוב, יצאנו יחד.‬
‫בטח פספסת את זה‬ ‫כי היית עסוק כל כך עם ססיליה.‬
‫כמה עותקים הודפסו?‬ ‫-הלכת ישר הביתה?‬
‫לא.‬
‫הבנתי.‬
‫אז, עוגיות?‬
‫לא.‬
‫הלכנו למקום של דימיטרי.‬ ‫-מה?‬
‫רוב האנשים לא יודעים שהודפסו 126 עותקים.‬
‫המקום של דימיטרי הוא המקום שלנו.‬
‫שלנו?‬
‫כלומר שלי ושלך?‬
‫מתי זה הודפס,‬
‫פרופסור?‬
‫ב...‬
‫אלף תשע מאות...‬
‫אלף תשע מאות ושבע עשרה.‬
‫כן.‬
‫אלף תשע מאות ושבע עשרה.‬
‫תודה, לורה. אני חייב לרוץ.‬ ‫-זה ספר נהדר.‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬ ‫-פשוט... איפשהו.‬
‫אצלך?‬
‫לא.‬
‫זה רחוק מדי.‬
‫כמה זמן ייקח לך להרים את הגג?‬
‫תודה על הטרמפ‬
‫הביתה.‬
‫בלי כוונה להישמע בוטה,‬ ‫אבל זה רק בשביל הכיף, נכון?‬
‫בטח.‬
‫כיף.‬ ‫-כיף.‬
‫ממש כיף.‬ ‫-ממש כיף.‬
‫כיף זה כל מה שיש לי לתת,‬ ‫אז תיהנה כל עוד זה נמשך.‬
‫אני יכולה לשבת?‬
‫בטח.‬
‫זה מצחיק, אנחנו ידועים בזה,‬
‫אבל רק תיירים וסבתא שלי שותים תה מנחה.‬
‫השמועות אומרות שאת וג'יימי זוג רציני.‬
‫לא הייתי אומרת שאנחנו זוג.‬ ‫אנחנו רק... עושים כיף.‬
‫כן, זה מה שהוא טוב בו.‬
‫אבל השאלה היא, האם את?‬
‫אני יודעת שאנחנו אוהבות‬ ‫לחשוב על עצמנו כנשים מודרניות,‬
‫אבל בסופו של דבר, קשה שלא לערב רגשות.‬
‫תסמכי עליי, אנה.‬
‫זה לא שווה את הכאב.‬
‫תיהני מהתה.‬
‫הסכמנו שאנחנו רק עושים כיף.‬
‫כיף, זה נהדר. איזה כיף!‬
‫את חייבת להפסיק להגיד "כיף".‬ ‫-אבל זה ממש כיף.‬
‫ובגלל שאת לא נשארת, יש לך תאריך תפוגה.‬
‫בדיוק. זה בטח יחזיק מעמד חודש או חודשיים.‬
‫טוב, נחשו איזה מהם נראה כמו האקס שלי.‬
‫אנה.‬ ‫-לא.‬
‫אנה, אני מתעקש לתת לך את הכבוד.‬
‫תראו, הם הולכים לנשף. אני רוצה ללכת לנשף.‬
‫- אבא -‬
‫לא, אני לא...‬
‫אלה חגיגות שנת ה-750, ואתה לא רוצה ללכת?‬
‫אתה משעמם.‬ ‫-לא, תאמיני לי, נשפים הם משעממים.‬
‫אני אקח אותך לכל מקום אחר. כל מקום שתרצי.‬
‫כל מקום?‬
‫מה עם הבית שלך?‬ ‫-יש שם כרגע המון צמחים מטפסים קטלניים.‬
‫הבנתי.‬ ‫-הם כאילו...‬
‫ואו.‬
‫- התהיי הוולנטיין שלי?‬ ‫אבל לא ולנטיין הקדוש שלי -‬
‫- קלאודיוס השני גותיקוס ערף את ראשו -‬
‫אנה! את קוראת את החומר שלך ל"גולדמן זקס"?‬
‫אל תאבדי ריכוז.‬
‫העתיד שלך חשוב מדי.‬
‫שתה!‬
‫- שיט בסירה -‬
‫יש גם אנשים אחרים מ...‬
‫אני פשוט... אני עדיין לא מצליחה‬ ‫להפסיק לבהות בכל דבר כמו תיירת.‬
‫זה מדהים לחשוב ששלי, טולקין וויילד,‬
‫כולם שוטטו בגנים האלה.‬
‫פשוט, אין דברים כאלה אצלנו.‬ ‫את כל ה... היסטוריה.‬
‫כן, אבל יש לכם דברים אחרים.‬
‫בייסבול.‬
‫מכוניות גדולות מאוד.‬
‫לא, אם את אוהבת זה,‬
‫אז את פשוט חייבת‬ ‫לצאת לטיול מקיף ברחבי אירופה.‬
‫לפני שתעזבי.‬
‫טיול מקיף?‬
‫כן, כמו ביירון. את צריכה להתחיל בפריז.‬
‫להשתכר ליד נהר הסן, כמובן.‬ ‫-כמובן.‬
‫ואז הייתי נוסע לוונציה‬ ‫לבלות לילה שלם על גונדולה.‬
‫ואז הייתי נוסע ליוון‬ ‫והייתי מבקר במקדש פוסידון.‬
‫הוא ממוקם גבוה על צוק מעל הים האגאי.‬
‫ואז הייתי יושב‬
‫על חוף מפואר, כמו שאמר טניסון,‬
‫כדי לצפות ב"שקיעה ובכוכב הערב".‬
‫נשמע שלעוד מישהו יש תוכנית.‬
‫כן, אני חושב שאכן יש לי.‬
‫ואת חייבת...‬
‫את חייבת ללכת‬ ‫לרובע החלונות האדומים באמסטרדם.‬
‫אני לא בחורה כזאת.‬
‫לא, יש שם...‬
‫כנסייה.‬
‫"אדוננו בעליית הגג."‬
‫יש שם דלת נסתרת שמובילה למקדש קטן.‬
‫זה כל כך יפהפה.‬
‫עוצר נשימה.‬
‫נוכל לנסוע ביחד.‬
‫ביחד?‬
‫אני לא יודעת, פרופסור. זה נשמע רציני למדי.‬
‫אני רק רוצה לעשות כיף.‬
‫אני אחזור לניו יורק בקרוב.‬
‫אתה רוצה.‬
‫אז אולי במקום טיול מקיף,‬ ‫נוכל לעשות סיור קצר.‬
‫בבית שלי.‬
‫בבית שלך?‬
‫יש לך בית?‬
‫אכן יש לי.‬
‫ואו.‬
‫בחיי, עבר כל כך הרבה זמן,‬ ‫שכבר הנחתי שאתה גר במכונית.‬
‫אל תשפטי אותי. אני עדיין בתהליכי התמקמות.‬ ‫עזבתי את המגורים במכללה רק לפני שנה.‬
‫דודה שלי השאירה לי את הבית.‬
‫"השאירה". היא לא מתה.‬
‫לא היה חשק להתעסק עם השיפוץ,‬
‫אז היא עברה לקרואטיה.‬
‫אתה בנית את מכוניות הצעצוע האלה?‬
‫אלה מכוניות מודל.‬
‫אבל כן, כשהייתי ילד, עם אבא שלי.‬ ‫ועם אחי, אדי.‬
‫זה קשה מכפי שזה נראה.‬
‫שלושתנו העברנו ימים בעבודה על כל אחת.‬
‫שעות לתוך הלילה.‬
‫ואז, כשהתבגרתי, התחלנו לעבוד‬ ‫על מכוניות אמיתיות.‬
‫כמו היגואר?‬
‫כן, זה...‬
‫זה היה הדבר האחרון שעשינו לפני שאדי מת.‬
‫אלוהים, אני ממש מצטערת...‬ ‫-זה מצחיק.‬
‫כל אדם במשפחה שלך ממלא תפקיד מסוים, נכון?‬
‫ואחרי שהוא נפטר, הבנתי שאיבדתי לא רק‬
‫את אחי.‬
‫איבדתי כל דרך לתקשר עם אבא שלי.‬
‫דיברת איתו על זה?‬
‫אנחנו אנגלים, אנה.‬ ‫אנחנו לא מדברים על הרגשות שלנו.‬
‫הבנתי.‬
‫למעשה, זו אולי הפעם הראשונה‬
‫שסיפרתי למישהו שאני לא מדבר עם אבא שלי.‬
‫איך אחיך מת?‬ ‫-בואי נמשיך בסיור!‬
‫עוד לא ראית את חדר השינה.‬ ‫הנוף הכי טוב שיש.‬
‫ובבקשה תיזהרי, בדיוק סיימו‬ ‫לנקות את השטיחים.‬
‫בוקר טוב.‬
‫יוצא לאנשהו?‬
‫כן, שכחתי שיש לי משהו.‬
‫סטאיין הטילה עליי אחריות נוספת.‬
‫טוב, במובן מסוים, גם אני אחריות‬
‫שסטאיין הטילה עליך.‬
‫סליחה.‬
‫מגי סימסה לי‬ ‫על מרוץ הסירות בסוף השבוע הבא.‬
‫תבוא איתנו?‬
‫סליחה, מה אמרת?‬
‫מרוץ הסירות בסוף השבוע הבא.‬
‫אתה בא?‬
‫לא, לא נראה לי שאני יכול.‬
‫אני אהיה ממש עסוק בשבועות הקרובים.‬
‫אני חייב להתמקד בעבודת הדוקטורט שלי.‬
‫הבנתי. כמובן.‬
‫אני הולכת להתלבש.‬
‫כן, נהדר. תודה.‬
‫אוקספורד!‬
‫- קיימברידג' -‬
‫- אוקספורד -‬
‫תטביעו אותם, אוקספורד!‬
‫- ג'יימי דבנפורט‬ ‫סליחה, שוב בספרייה. -‬
‫- תיהני. אל תשתכרי יותר מדי -‬
‫הוא בא?‬
‫לא, הוא לא יכול. הוא לומד.‬ ‫לא ראיתי אותו כל השבוע.‬
‫הוא בטח היה מגיע אם היה יכול.‬
‫התזה שלו חשובה. אני מבינה.‬
‫לורה! היי.‬ ‫-היי! נוכחות מרשימה.‬
‫כן, נראה שכולם כאן, חוץ מג'יימי.‬
‫אם כי בטח נמאס לך‬ ‫לראות אותו כל הזמן בספרייה כל יום.‬
‫לא. לא ראיתי את ג'יימי כבר שבועות.‬
‫אנסה לפלס את דרכי‬ ‫כדי להביא בירה. רוצים משהו?‬
‫לא, אני מסודרת. תודה.‬ ‫-בסדר.‬
‫זו בטח אי הבנה תמימה.‬
‫ג'יימי הוא לא הטיפוס ששוכב עם כל אחת.‬
‫ידעת שהוא סטוציונר.‬
‫את הצהרת שאת רוצה קשר לא מחייב.‬ ‫זה בעצם מה שביקשת.‬
‫ססיליה הזהירה שכדאי לי להתרחק.‬
‫הזהירה אותך בקטע של "מקווה שאת בסדר",‬ ‫או "תתרחקי, אחרת יקרה משהו".‬
‫זה באמת היה "תתרחקי, אחרת יקרה משהו".‬
‫היא כאן?‬
‫חיפשת אותי?‬
‫שלום, רידלי. ססיליה לא בא איתכם היום?‬
‫לא, היא החליטה להקדיש את השבוע לעבודה.‬
‫אבל צריך לסלק‬ ‫את כל מי שמפספס את מרוץ הסירות.‬
‫הבנות ניצחו בדיוק במרחק שהימרתי עליו.‬ ‫138 מטר.‬
‫זכיתי ב-500 ליש"ט.‬
‫אלוהים!‬ ‫-הבירות על חשבוני.‬
‫קדימה.‬ ‫-לבר!‬
‫מה אתם רוצים לשתות?‬
‫תקשיב, אם הוא רוצה לצאת עם אחרות,‬ ‫אין לי בעיה עם זה.‬
‫ברור.‬ ‫-אבל אני לא מוכנה שישקרו לי.‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫לא. "בולוקס". לכי לשם ותפרקי לו את הדלת!‬
‫אני יודעת את הקוד.‬ ‫-עוד יותר טוב. תיכנסי בעצמך.‬
‫כן!‬
‫"בולוקס" על זה.‬
‫"בולוקס"?‬ ‫-כן.‬
‫"בולוקס" על זה!‬
‫ג'יימי?‬
‫אני הולכת לקחת קפה.‬
‫רוצה גם?‬
‫אתה בטח מותש.‬
‫אלוהים.‬
‫לא, אנה, חכי. אנה...‬
‫- כימותרפיה‬ ‫יש לנקוט בזהירות -‬
‫מה זה?‬ ‫-צאי החוצה.‬
‫ג'יימי, זה...‬ ‫-צאי... החוצה!‬
‫לאדי היה סרטן.‬
‫הם ניסו הכול. כל טיפול.‬
‫כל מחקר קליני.‬
‫ובסוף הוא רק רצה שהכול יסתיים.‬
‫כי את הזמן הנוסף שקיבל בזכותם‬ ‫הוא בילה בכאבים בבית החולים.‬
‫אתה לא חי יותר. אתה פשוט מת לאט יותר.‬
‫אבא שלי,‬
‫שכל כך נחוש לא לאבד את עצמו,‬
‫לא הצליח להבין למה מישהו אחר‬ ‫לא מוכן להילחם עד הסוף.‬
‫אבל יש דברים שאתה פשוט...‬
‫אתה לא יכול להילחם בהם,‬ ‫למשל הגוף שלך כשהוא פונה נגדך.‬
‫אני פשוט...‬
‫אני לא מבינה איך הצלחת להתמודד עם כל זה.‬
‫טוב, הייתה לי את ססיליה,‬
‫שהייתה החברה של אדי.‬
‫והיא עברה את כל זה יחד איתו.‬
‫אנחנו כמו בני משפחה עכשיו.‬
‫איך אימא שלך מתמודדת?‬
‫לא נהדר, אבל היא אלופה.‬
‫היא אף פעם לא חושבת על עצמה,‬ ‫בניגוד לאבא שלי.‬
‫אפילו כשאדי גסס, הוא...‬
‫כל מה שהוא עשה היה רק לדחוק בו.‬ ‫רבנו על זה, ו...‬
‫היו חילופי דברים.‬
‫בכל אופן,‬
‫עכשיו אני בסיטואציה דומה.‬
‫זה גנטי.‬
‫מה שראית היה הטיפול האחרון שלי.‬
‫אולי זה מוסיף לי זמן, אולי לא.‬
‫אבל בכל מקרה,‬ ‫אני לא מוכן לעבור את זה יותר.‬
‫ו... אבא שלי פשוט לא מסוגל‬ ‫לכבד את הבחירה הזאת.‬
‫- הקבב של דימיטרי -‬
‫נראה לי שהייתי בוחר את זה‬ ‫לארוחה האחרונה לפני המוות.‬
‫ושלך?‬
‫איך זה מצחיק אותך?‬
‫זה מצחיק, כי...‬
‫שני האנשים בעיר הזאת‬ ‫שהכי הזדקקו ליחסים מזדמנים‬
‫הגיע לכאן.‬
‫אל תבזבזי עליי‬ ‫את הזמן הקצר שנותר לך באוקספורד.‬
‫ראיתי מה קרה לססיליה עם אדי.‬
‫אני לא אעביר אותך את זה.‬
‫אמרנו שנעשה כיף, וזה מה שעשינו.‬
‫המון כיף.‬
‫אבל המחלה שלי לא כיפית,‬
‫אז זה נגמר עכשיו.‬
‫עם קבב.‬
‫רק בגלל שמשהו הוא חולף,‬ ‫זה לא הופך אותו לחסר משמעות.‬
‫אני לא מתיימרת להבין את מה שאתה עובר,‬
‫אבל ברור לי‬ ‫שאתה לא צריך לעבור את זה לבד.‬
‫זה הבלגן של החיים,‬
‫וכמו שאיש מבריק באופן מרגיז אמר לי פעם...‬
‫אלה החלקים הכי טובים.‬
‫שום דבר לא השתנה.‬
‫נמשיך לעשות כיף.‬
‫כן.‬
‫נמשיך לעשות כיף.‬
‫לא!‬
‫- זה נראה כיף!‬ ‫כל הכרטיסים אזלו -‬
‫פרופסור סטאיין.‬
‫סליחה, את בוועדה‬
‫של נשף ה-750, לא?‬
‫נכון.‬
‫אני גם מודעת לתיעוב שלך כלפי דברים...‬
‫איך הגדרת את זה?‬
‫"צעקניים, זולים וולגריים‬ ‫שמתיימרים להיות אניני טעם?‬
‫כן. זה נשמע כמוני, נכון?‬
‫אבל...‬
‫רציתי לשאול כמה שאלות‬ ‫לגבי אופן האחיזה שלך ב...‬
‫סליחה!‬
‫אלוהים! רגע, כולנו הולכים?‬
‫היי.‬
‫אני כאן לצידך.‬
‫שלום, אימא.‬ ‫-שלום, יקירי.‬
‫את נראית נפלא.‬
‫תודה.‬
‫אני מתכוונת להשתכר‬ ‫ולעלות על גלגל ענק מזדיין.‬
‫אני רוצה להכיר לכם את הידידה שלי, אנה.‬
‫כן, שמעתי שמועות שהבן שלי‬ ‫יוצא עם בחורה אמריקאית יפה מאוד.‬
‫כן, גם אני שמעתי, אדוני.‬ ‫אבל לא נתתי לזה לעצור אותי.‬
‫סליחה. האם נוכל‬ ‫להחליף מילה, ליידי דבנפורט?‬
‫כן, כמובן.‬
‫סליחה, זה ממש משעמם.‬
‫ג'יימי, נוכל אולי...‬
‫אז מה נועדנו להיות? ידידים,‬
‫או מאהבים?‬
‫לא זה ולא זה.‬
‫טום!‬
‫הייתה אפשרות שלישית.‬
‫היי. אנה, את נראית ממש...‬
‫היא מהממת, נכון?‬
‫חבל שצריך שמלה ועקבים כדי שהבחור יבחין בך.‬
‫מה? אה, חשבת שהסתכלתי על מגי ככה!‬
‫מה פתאום? לא, מגי ואני, אנחנו רק...‬
‫ידידים.‬
‫הכי טוב ככה, אחי.‬
‫לא נקשרים רגשית, וככה לא נפגעים.‬
‫שלום, אנה.‬
‫אפשר להציע לך משהו לשתות?‬
‫בטח. אני אשמח.‬
‫אימא שלי באה מארגנטינה בלי כלום,‬
‫ואבא שלי מהגר קובני.‬
‫עכשיו הבת שלהם לומדת לתואר שני באוקספורד,‬ ‫ובקרוב תתחיל לעבוד ב"גולדמן".‬
‫חקרת את הנושא.‬
‫טוב, ג'יימי אולי לא מדבר איתי,‬ ‫אבל למזלי, הוא עדיין מדבר עם אימא שלו.‬
‫אני חייב להיות שקוף לגמרי איתך, אנה.‬
‫אני רוצה שג'יימי‬ ‫יקבל את הטיפול הרפואי הטוב ביותר,‬
‫אבל הוא חייב להילחם.‬
‫הוא לא מדבר איתי כרגע,‬ ‫אז אני לא יכול למסור לו את הפרטים.‬
‫ג'יימי ראה מה קרה עם אדי,‬
‫אז אני מאמינה‬ ‫שהוא מודע לפרטי הטיפול, אדוני.‬
‫לא לגבי כולם. איך הוא יכול?‬
‫מה שיש לו ולאדי נדיר ביותר.‬
‫דיברתי עם אנשים,‬
‫הענקתי תרומות, מימנתי מחקרים.‬
‫אני לא יכולה לדמיין כמה זה קשה לך.‬
‫ג'יימי חושב שהוא יודע הכי טוב, אבל...‬
‫הוא לא.‬
‫הוא נראה בריא, אבל הוא לא.‬
‫הוא צריך לחזור לבית שלנו‬ ‫לטיפולים נוספים, ו...‬
‫אני מצפה ממך שתסייעי לנו לשכנע אותו.‬
‫אני שמח מאוד שהגענו להבנה בינינו.‬
‫ג'יימי סיפר שהיה‬ ‫ריב קשה ביניכם כשאדוארד מת.‬
‫מה אמרת לו?‬
‫את מעזה לשפוט אותי?‬
‫האם אי פעם צפית במותו‬ ‫של מישהו שאהבת יותר מחייך?‬
‫אין לך מושג מה זה לאבד ילד,‬
‫ולדעת שאתה עלול לאבד בקרוב עוד אחד.‬
‫מה עוללת הפעם?‬
‫לא סידרת לי עוד שיר עם הלהקה, נכון?‬
‫דיברתי עם אבא שלך.‬
‫ג'יימי, אתה צריך לפתור את זה.‬
‫אנה. אני יודע שדאגת לתכנן את חייך היטב.‬
‫את לא צריכה לנסות לתקן את שלי.‬ ‫יש דברים שהם פשוט שבורים.‬
‫בסדר, בתור ידידתך, אני חושבת שהוא...‬ ‫-רוצה לשתות?‬
‫אני רוצה.‬
‫סליחה.‬
‫לא. פעם אהבתי כדורגל, וגם הייתי טוב בזה.‬
‫אלמלא כל הדיבורים ההומופוביים בחדר ההלבשה.‬
‫הם קראו לי, "אייל ברקו-קסינל",‬
‫"כריסטיאנו רונאלד-הו",‬
‫ו"סברינה מכשפת הדראג",‬ ‫שזה בכלל לא קשור לכדורגל.‬
‫כדאי שתצטרף לקבוצת הכדורגל‬ ‫של הקהילה הגאה במכללה.‬
‫הם חבר'ה נהדרים.‬
‫אני אשמח.‬
‫ואחרי משחק אולי נוכל‬ ‫לצאת לארוחת ערב, לצפות בסרט?‬
‫אני?‬
‫לא.‬
‫לא, אני פשוט...‬
‫אני תכף אחזור. אני פשוט...‬
‫אלוהים. מעולם לא העליבו אותי כל כך.‬
‫שיחה של עשר דקות, והוא כבר מוכן לנישואים.‬
‫אני נראה כמו בחור שמוכן להתחייב?‬
‫אין לי בכלל מושג מי אתה.‬
‫כן, גם אני לא ממש בטוח.‬
‫ססיליה. היי.‬
‫ג'יימי סיפר לי...‬
‫זה היה כמו לצפות בתאונת דרכים בהילוך איטי.‬
‫הוא היה כל כך אמיץ, אבל זה...‬
‫הרס אותי לגמרי.‬
‫ואי אפשר להתגבר על זה.‬
‫אני יוצאת, אני מפלרטטת‬ ‫עם בחורים מדי פעם, אבל...‬
‫זה הכול.‬
‫אני מניחה שאשאר רווקה זקנה לנצח.‬
‫מה קרה, טום?‬ ‫-רציתי לשאול אם אני יכול...‬
‫פשוט...‬
‫כן, אני רק אקח...‬
‫אנחנו רוקדים?‬
‫את יודעת שאני לא יודע לרקוד, אז...‬ ‫-אז מה העניין? הלך לי טוב שם.‬
‫כן, אבל זה העניין, לא?‬
‫כי את רוקדת עם טוני המקועקע,‬
‫בעוד שאולי את ואני יכולים...‬
‫אני יכול ללמד אותך לרכוב על חד-אופן.‬
‫טום, אתה מנסה להתחיל איתי?‬ ‫-כן.‬
‫רוצה לומר משהו?‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫לא התכוונתי להיות...‬ ‫-דפוק?‬
‫זה בסדר.‬
‫לאנגלים כמוך קשה לדבר על הרגשות שלכם.‬
‫את רוצה לרקוד?‬
‫ככה?‬
‫לא.‬
‫הרבה יותר גרוע מזה.‬
‫אני אוהבת את אימא שלך.‬
‫היא נתנה לי את המספר שלה,‬ ‫ואמרה לי להתקשר אליה ל"כשכוש סנטרים".‬
‫מגי הסבירה לי שזה לא ניתוח לסת,‬ ‫אלא שיחה ידידותית.‬
‫תוכל לפתוח לי את הרוכסן, בבקשה?‬
‫כן, בהחלט. אני פשוט מרגיש...‬
‫ג'יימי!‬
‫ג'יימי! ג'יי...‬
‫את אוהבת את הפרחים האלה?‬
‫הם מזויפים.‬
‫זה סוד.‬
‫החדשות הטובות הן‬
‫שלפחות לא הפכתי לדלעת עד אחרי הנשף.‬
‫אתה יכול להתקיים בלי האירוניה שלך?‬
‫לא.‬
‫אנה, אני בסדר. זה היה רק ממאמץ יתר.‬
‫אני כנראה מרגיש קצת יותר טוב ממך.‬
‫אולי נוכל לשכנע אחת מהאחיות‬ ‫להגניב לך משהו לטיפול בהנגאובר.‬
‫בבקשה. זה אמור לעזור.‬ ‫-תודה.‬
‫ג'יימי, אתה תצטרך משהו קצת יותר חזק.‬
‫ויסקי?‬
‫לאחרונה אני שותה‬ ‫די הרבה יין "באקפסט". שמעת על זה?‬
‫באמת? יצא לך?‬
‫אני מוסיפה לזה קצת מסקל.‬
‫אני חושב שאשתה קפה לאטה.‬
‫פרופסור סטאיין ביקשה‬ ‫שאמלא את מקומה שוב, אני מתנצל,‬
‫כדי שנדון בשירו של טניסון, "חציית השרטון",‬
‫שלדעת רבים היא אחת מהיצירות‬ ‫החשובות ביותר שנכתבו על החיים ועל המוות.‬
‫הוא משווה את המוות ליציאה להפלגה בים.‬
‫כל מה שהוא רוצה ברגעיו האחרונים‬ ‫זה לשמוע צלצול פעמון עדין,‬
‫ואז להיבלע בחשכה.‬
‫ובמקום לפחד מהמוות,‬ ‫הוא מקבל אותו בזרועות פתוחות.‬
‫ואני שואל, למה בעצם לא?‬
‫כי זה הסוף של הכול.‬
‫הסוף של כל הדברים שהיית אמור לעשות.‬
‫כן... אבל,‬
‫אולי, מגי, מה שחשוב זה לא הזמן‬ ‫שאתה חי על פני האדמה,‬
‫אלא מה שאתה עושה עם הזמן הזה.‬
‫אני מקווה להיות בבר כשאמות.‬
‫לא באופן עצוב, אלא באופן כיפי.‬
‫לא, אבל נגיד... אם אני צוחק ונופל מהכיסא.‬
‫אבל לא כי שתיתי יותר מדי...‬
‫שתיתי משקה אחד, אולי שניים.‬
‫אבל משקה כיפי, עם קשית.‬ ‫פינה קולדה, משהו כזה.‬
‫והחבר שלי שם. הוא מת על זה.‬
‫מנשק אותי בעדינות על הלחי,‬
‫מספיק כדי להראות‬ ‫שאנחנו עדיין דלוקים זה על זה.‬
‫בשלב הזה בחיים אני תורם המון לצדקה,‬
‫ולדעתי, אפשר להבחין בכך.‬ ‫יש לי ניצוץ בעיניים שאומר "אכפת לי".‬
‫אז כשאמות,‬ ‫זו תהיה אבדה גדולה למגזר השלישי.‬
‫ברור שאנשים יהיו שבורי לב.‬
‫זו תהיה אבדה גדולה ליופי שקיים אוקספורד.‬
‫אבל אז, ברור...‬ ‫אני מת, אבל זה יהיה בעיתוי המושלם.‬
‫אבל כן, זה בבר.‬
‫רק כתזכורת, טניסון בכלל התכוון לשרטון.‬
‫אנה!‬
‫אימא, למה את ערה?‬ ‫-בדיוק סיימתי את משמרת הלילה.‬
‫אלה שעות נוספות.‬ ‫את יודעת שאני לא יכולה לסרב לזה.‬
‫בכל אופן, בגלל שאני ערה,‬ ‫יש לי הזדמנות לשוחח איתך.‬
‫את חוזרת ממש בקרוב?‬
‫נכון. הכול חלף מהר כל כך.‬
‫לא, עבר יותר מדי זמן.‬
‫פגשתי את אימו של סטיבן דלגדו.‬
‫מה שלומו?‬
‫הוא כבר מרוויח שש ספרות.‬
‫אנה, יש עניין‬ ‫שאני ממש צריך לדבר איתך לגביו.‬
‫כן?‬
‫יום ההולדת שלך, בסוף השבוע הבא.‬ ‫-אלוהים. ג'יימי!‬
‫אז מה כדאי לעשות? שנשתכר ליד נהר הסן,‬
‫או שנלך לשחות בים האגאי, או שניהם?‬
‫אנחנו יכולים לעשות הכול.‬ ‫לנסוע לכל מקום שליבך חפץ.‬
‫לנסוע לכל מקום?‬ ‫-לכל מקום.‬
‫ולעשות כל דבר?‬ ‫-כל דבר.‬
‫אלוהים אדירים, תסתכלי על הכביש!‬
‫אלוהים...‬
‫כדאי שתמחקי את החיוך הזחוח מהפרצוף שלך.‬
‫תאטי, אנחנו צריכים לפנות!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אנה, שיפצתי את המכונית פעם אחת.‬ ‫בבקשה, תיזהרי.‬
‫בחייך, זה ממש כיף!‬
‫בבקשה, תתרכזי בכביש.‬
‫אני מרגישה כמו אליזבת בנט בדרך לפמברלי.‬
‫שעה שלמה נדרשת לה רק כדי לצאת מהשערים.‬
‫ואז, בבת אחת, הם פונים מעבר לפינה ו...‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫גדלת כאן?‬
‫כן.‬
‫כאן?‬
‫כן.‬ ‫-במקום הזה?‬
‫כן.‬
‫איזה חור.‬
‫הגעתם!‬ ‫-שלום.‬
‫אנה, את יפה יותר בכל פעם שאני פוגשת אותך.‬
‫בקצב הזה, לא נהיה חברות בסוף.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-היא באקסטזה אנגלופילית.‬
‫שלום, יקירי.‬
‫אבא שלך בדיוק מסיים לקרוא.‬
‫בואי, אני אראה לך איפה אליזבת כלאה את מרי.‬
‫לא!‬ ‫-כן.‬
‫אם השתן אי פעם יעלה לו לראש,‬
‫תזכירי לו שאחד מאבות אבותיו‬
‫היה אחראי על צרכי המלך,‬ ‫מה שאומר שהוא ניגב לו את הישבן.‬
‫היי. בדיוק למדתי על אחד מאבות אבותיך.‬
‫טוב, היא מספרת את הסיפור הזה‬ ‫כאילו שזה דבר רע,‬
‫אבל לורד נוריס היה בעל השפעה רבה.‬ ‫הייתה לו גישה לאוזן המלך.‬
‫ולא רק לאוזן.‬
‫בואי, אני אראה לך את חדר שטיחי הקיר.‬ ‫אחרייך, יקירתי.‬
‫הפתעה!‬
‫אין מצב שעשית את זה.‬ ‫-אכן עשיתי.‬
‫הפתעה!‬
‫ג'יימי, אני לא אוהבת הפתעות.‬
‫אוי, טעות שלי. אני אבטל את יום ההולדת‬ ‫ואשלח את כולם...‬
‫אולי כדאי ש...‬
‫נכון.‬ ‫-כן.‬
‫הפתעה?‬
‫כן!‬ ‫-יש!‬
‫היי.‬
‫לחיי אנה!‬
‫יש!‬ ‫-צ'רלי, אתה די טוב בזה.‬
‫הייתי קפטן נבחרת הקרוקט של בית הספר שלי.‬
‫הפסדנו בכל משחק.‬
‫טוב, מי הבאה בתור?‬ ‫רגע, זה התור של ילדת יום ההולדת?‬
‫כן!‬
‫מעולם לא שיחקתי.‬
‫באמת? מזל שיש לך רשימה‬ ‫של דברים שמעולם לא עשית ושאת עושה עכשיו.‬
‫כבר אין לי רשימה.‬
‫השלמת אותה?‬
‫לא, פשוט... אני חיה כל יום ביומו.‬
‫זה מוצא חן בעיניי.‬
‫טוב, בסדר, אז...‬ ‫-פשוט להתכופף?‬
‫כן.‬
‫אלוהים, תמצאו לעצמכם חדר.‬
‫יש לנו חדר. המלכה אליזבת ישנה בו.‬
‫אז למעשה, בקרוקט,‬
‫זה נורא.‬
‫אני חושבת שיש לי מורה גרוע.‬
‫באמת? ואו, טוב, זה קצת קיצוני. הבא בתור?‬
‫יפה!‬
‫בעצם, בקבוק אחד מספיק?‬
‫צ'רלי.‬
‫אביא עוד אחד.‬ ‫-בסדר.‬
‫אחזור בעוד רגע.‬
‫סליחה. לא, בבקשה. אתה.‬ ‫-סליחה. אחריך.‬
‫אני פשוט אקח את זה.‬ ‫-אנחנו אוכלים בקר וולינגטון.‬
‫כן. זה בשביל לשתות בחוץ.‬
‫ג'יימי, אולי נוכל לדבר?‬
‫חייבים?‬
‫היום?‬
‫בסדר.‬
‫אני אביא את המטאטא.‬ ‫-עזוב את זה. לוק ינקה.‬
‫זה לא הכרחי.‬ ‫-אמרתי לך לעזוב!‬
‫אתה מוכן להקשיב לי?‬
‫רק הפעם.‬
‫אז ככה, דיברתי עם ד"ר פאטל,‬ ‫והוא אמר שיש תרופה חדשה...‬
‫מספיק עם התרופות.‬
‫אמרתי לך, סיימתי.‬ ‫-אתה חייב להמשיך להילחם!‬
‫אלוהים, אתה פשוט לא מבין!‬
‫אני לא רוצה‬ ‫להעביר את הזמן שנותר לי בבית חולים.‬
‫אני רוצה להעביר אותו באוקספורד,‬ ‫לעשות מה שאני אוהב עם האנשים שאני אוהב.‬
‫אני לא מקבל את זה.‬
‫אני לא יכול פשוט לצפות בך...‬
‫אחיך לפחות ניסה.‬
‫כן.‬
‫מבחינתך, אדוארד תמיד היה מושלם.‬
‫מעולם לא נתתי לו יחס מועדף.‬ ‫-אתה יודע מה אמרת?‬
‫אני יודע מה אמרת.‬
‫הייתי שבר כלי.‬
‫התאבלתי על הבן שלי.‬
‫אחי!‬
‫ג'יימס.‬
‫בבקשה.‬
‫אני רק מנסה להשאיר אותך בחיים.‬
‫זו לא החלטה שלך.‬
‫ג'יימי?‬
‫איך מתקדם יום ההולדת?‬
‫עדיין יש זמן להשתפר.‬
‫או להחמיר.‬
‫אופטימית כתמיד.‬
‫זה מצב מחורבן, נכון?‬
‫אכן.‬
‫זה יכול להיות פחות מחורבן‬ ‫אם האווירה בין שני אנשים מסוימים תשתפר.‬
‫אלוהים, אני מסכים.‬ ‫טום ומגי מתנשקים יותר מדי.‬
‫זה מטריד.‬
‫אתה צריך לעשות מה שאני רוצה.‬ ‫זה חודש יום ההולדת שלי.‬
‫חודש?‬
‫את כל כך אמריקאית.‬
‫כן.‬
‫וכאמריקאית,‬
‫אני יכולה להיות בוטה?‬
‫אני מניח שאת עומדת להיות.‬
‫אדי מת כאן?‬
‫אכן כך.‬
‫אמרת שלאדי היה תפקיד חשוב בחייכם.‬
‫למה שהזיכרון שלו‬ ‫לא ימלא את אותו תפקיד עכשיו?‬
‫את לא מבינה.‬
‫ברור.‬
‫אני לא מכאן.‬
‫אני נכנסת פנימה. יש לי כמה דברים לעשות.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫הבאתי לך מתנה.‬
‫תודה.‬
‫לא היית צריכה.‬
‫כמובן.‬
‫נתראה בארוחת הערב.‬
‫- עצור וחשוב!‬ ‫החיים אינם אלא יום אחד. -‬
‫- טל בוקר שביר בדרכו רצופת הסכנות‬ ‫קיטס -‬
‫- יגואר אי-טייפ -‬
‫יופי. עכשיו שלי.‬
‫די!‬
‫צפוי, אבל תמיד יש מקום‬ ‫לעוד זוג נעליים איכותיות.‬
‫אני אחשוב עליך בכל פעם שאנעל אותן.‬ ‫זה יהיה הרבה.‬
‫התוכנית היא לגרום לך‬ ‫להתגעגע אלינו כל כך שתצטרכי לחזור.‬
‫האם שקלת‬
‫לא לעזוב?‬
‫מכללה, אוקספורד, גולדמן.‬
‫זו תמיד הייתה התוכנית.‬
‫טוב, ורה וונג‬ ‫תכננה להיות מחליקה אמנותית על הקרח.‬
‫ג'ורג'יו ארמני למד רפואה.‬
‫וויקטוריה בקהאם רצתה להיות זמרת.‬
‫מיאו!‬
‫טוב, מי נשאר? טום!‬
‫לא ידעתי שצריך להביא מתנות.‬ ‫-זו מסיבת יום הולדת, טום!‬
‫טוב, תצטרך לשיר בשבילה במקום זאת. קדימה.‬
‫טוב.‬
‫אנטוניה סיפרה לי שג'יימי ואדי‬
‫נהגו לגנוב את הנעליים בעבודת יד‬ ‫של אבא שלהם כדי לנעול אותן.‬
‫מתברר...‬
‫מתברר שוויליאם ידע על כך, אבל הוא‬
‫היה גאה בסתר שהם אוהבים את הסגנון שלו.‬
‫הלוואי שיכולתי לפגוש את אדי.‬
‫אדי היה מחבב אותך מאוד.‬
‫את מתחרטת על זה לפעמים?‬
‫ססיליה!‬
‫את יודעת לנגן? אנחנו צריכים עזרה.‬ ‫-כן. אני באה.‬
‫לעולם לא אתחרט על זה.‬
‫טוב, מה מנגנים? אה, בטח. בסדר.‬
‫כן.‬
‫גבוה!‬
‫סליחה.‬
‫אנה?‬
‫איך אתה מעז? אוי!‬ ‫-ג'יימי?‬
‫ויליאם?‬
‫בחייך! אני ממש לא...‬
‫מה? לא! הנה!‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫פספסתי את פתיחת המתנות. אנחנו...‬
‫אנחנו פשוט...‬
‫התחלנו לדבר.‬
‫זה הוביל לשתייה.‬ ‫-כן.‬
‫ואז סיימנו את זה.‬
‫כן. תראו.‬
‫אז איפה הגלגלים?‬
‫איפה הגלגלים?‬ ‫-אני חושב...‬
‫נדמה לי שהם היו באחריותך.‬
‫אפשר, כן.‬
‫אני מתה על טאיפיי!‬
‫לא.‬
‫אין מצב!‬ ‫-כן.‬
‫אני לא מאמין לך.‬
‫אני רוצה להרים כוסית.‬
‫לחיי אנה.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫תודה לך שהצלחת לחבר בין קיטס, מכוניות ואדי‬
‫כדי להוציא את הערב הזה לפועל.‬
‫לחיים!‬
‫-לחיים!‬
‫ו...‬
‫לחיי ג'יימי.‬
‫הבן... שלי.‬
‫הילד שלי.‬
‫האהבה‬
‫לכל החיים.‬
‫אני...‬
‫הייתי... אני רוצה...‬
‫אני...‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫כן! לחיי ג'יימי.‬ ‫-לחיי ג'יימי.‬
‫יופי. עכשיו אני אקח על עצמי‬ ‫את תפקיד האפוטרופוס של אנה,‬
‫ואשאל אותך, מר דבנפורט,‬
‫מה בדיוק הכוונות שלך, אדוני?‬
‫כי בואו נודה על האמת, היית סטוציונר.‬
‫אני מצטער. לא, סליחה.‬ ‫אימא שלך יודעת את זה. אני מקווה.‬
‫ברור שידעתי את זה.‬ ‫-בהחלט.‬
‫באמת, היו לך יותר "פיצוצים"‬ ‫מכל מופע זיקוקים.‬
‫היית מזיין כל דבר שלא זז מהר מספיק.‬ ‫לפעמים גם דברים שזזו כך.‬
‫אבל נראה שנרגעת.‬
‫עם זאת, אני רוצה הבטחה‬
‫שאנה לא תמצא את עצמה לבד‬
‫בעוד שישה חודשים.‬
‫סליחה. מה מצחיק?‬
‫צ'רלי, אני מצטער לאכזב אותך,‬
‫אבל אם יש דבר אחד בטוח לחלוטין,‬
‫זה שאני אעזוב את אנה.‬
‫נותרה לי שנה של לימודי רפואה,‬ ‫ואני אמשיך ללמוד בשבילך.‬
‫ריפוי מחלות חשוכות מרפא‬ ‫לא יכול להיות קשה כל כך.‬
‫ייתכן שזה מאוחר מדי עבורי, טום,‬ ‫אבל אני מעריך מאוד את הכוונה.‬
‫לאן אנחנו לוקחים את המסיבה עכשיו?‬ ‫-אנחנו לוקחים אותך למיטה.‬
‫אתם רוצים רק דבר אחד, אבל עכשיו זה נגמר,‬
‫כי אני ראוי ליותר!‬
‫בוא.‬ ‫-מדהים.‬
‫שינה נעימה, ססי.‬ ‫-לילה טוב, יקירי.‬
‫ניפגש בבוקר.‬
‫אבא ואני ננסה להמשיך לעבוד על המכונית,‬
‫אם זה בסדר?‬
‫לא.‬
‫תודה.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫איפה היינו?‬ ‫-נכון. אתה. המכונית!‬
‫ודי עם השטויות.‬
‫די עם השטויות.‬ ‫-כי בגללך...‬
‫יום הולדת שמח, אנה!‬
‫נותרו רק שבועיים עד שתחזרי, אהובתי.‬
‫כן.‬
‫מה קרה?‬
‫טוב.‬
‫הוא הלך.‬
‫ספרי לי הכול.‬
‫אני לא יודעת, אימא. אני...‬
‫אני אפילו לא יודעת איך...‬
‫אני פשוט... אני...‬
‫אני לא רוצה‬ ‫את אותם הדברים שחשבתי שאני רוצה.‬
‫ואני יודעת שאני לא יכולה‬ ‫להרשות לעצמי לקבל החלטה שגויה, אבל...‬
‫אני נשארת כאן.‬
‫מה?‬
‫מה? לא! למה? לא, אנה!‬ ‫למה את בוחרת לזרוק את העתיד שלך?‬
‫לא!‬
‫ידעתי שזה יקרה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, כמובן!‬
‫כי את חולמת, אנה!‬
‫אני מצטערת, אימא. אני פשוט...‬
‫אני לא יכולה לעזוב.‬
‫אי אפשר לדעת מראש אם בחירה‬
‫היא נכונה או שגויה,‬ ‫עד לרגע שבו עושים אותה.‬
‫ואפילו אז...‬
‫אבל מה שחשוב הוא‬
‫שהבחירה‬
‫היא בידייך.‬
‫אני לא רוצה לאכזב אותך.‬
‫אנה.‬
‫תמיד אמרתי לך שאת יכולה לעשות הכול.‬
‫ולא התכוונתי רק לכך שאת מסוגלת לכל דבר.‬
‫התכוונתי גם שאנחנו כאן בשבילך,‬
‫לא משנה מה תבחרי לעשות.‬
‫טוב, זה לא מושלם, אבל אנחנו...‬
‫תודה, אימא.‬
‫אני אודיע להם מחר‬
‫שאני לא אקח את המשרה.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫ביי.‬
‫את לא נשארת.‬
‫ג'יימי.‬ ‫-לא, אנה.‬
‫דיברת עם ססיליה? אין כאן עתיד.‬
‫אין עתיד מובטח באף מקום, אבל כאן יש אותך.‬
‫הסכמנו, נכון?‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫כיף, אבל‬
‫המשכנו מעבר לכך, נכון?‬
‫את לא יכולה להישאר, אנה. לא אתן לך.‬
‫את מתנהגת בצורה מגוחכת.‬ ‫-תפסיק להגיד לי מי אני!‬
‫אלוהים, אתה חושב שאני חומר‬ ‫שתוכל לעצב לפי האידיאלים שלך,‬
‫אבל אני לא, ג'יימי.‬
‫אני יודע שאת לא,‬
‫כי לעולם לא אתן לך‬ ‫לעשות בחירה מטופשת כל כך.‬
‫מה את עושה?‬
‫לאן את הולכת?‬
‫יש מיליון חדרים בבית הזה.‬ ‫אני בטח אוכל למצוא מקום אחר לישון בו.‬
‫ביי. כן, כמובן.‬
‫בהצלחה באמריקה.‬
‫טוב, חיוך גדול.‬
‫זה סרטון, חבר'ה.‬
‫זה מביך.‬ ‫-לא, זה טוב.‬
‫איפה ססיליה?‬
‫כן.‬
‫אני חושבת שיש לי דייט הערב.‬
‫תוכלו לצאת לדאבל דייט איתי ועם טום!‬
‫אני אשמח.‬ ‫-נהדר.‬
‫אנה, רוצה שנארגן דייט משולש הערב?‬
‫לא.‬
‫עדיין לא דיברת איתו?‬
‫זה מטורף. את לא יכולה‬ ‫פשוט לחזור לניו יורק אחרי הכול.‬
‫הוא הבהיר היטב שהוא לא רוצה שאשאר.‬
‫הוא מאוהב בך והוא לא יודע על מה הוא מדבר.‬
‫"בין אור לצל, הניחו לרוחי לנוח‬
‫"מי שלא ידע לבכות, לעולם לא למד לאהוב."‬
‫טניסון.‬
‫אני הקשבתי בשיעורים.‬ ‫לא מחלקים כאן תארים סתם.‬
‫טוב, הגיע הזמן להתחיל לשתות.‬ ‫מי רוצה פימס? פימס?‬
‫מצטער, לא יכול.‬ ‫אני הולך לצפות באוקספורד יונייטד.‬
‫משחק כדורגל?‬
‫זה דייט. נתראה אחר כך.‬
‫אז שניסע בחד-אופן לפאב?‬
‫לא, קדימה, טום. קדימה, אנה!‬
‫היי.‬
‫שלום, לורה.‬ ‫-סליחה.‬
‫סטודנט ביקש שאכין‬ ‫את הספר הזה עבורו. זה בסדר?‬
‫כן, בטח.‬
‫- וולדן‬ ‫חיים ביער -‬
‫זה מקבל משמעות אחרת עכשיו.‬
‫אני מבינה‬
‫כמה טעיתי בהבנה שלי.‬
‫כפי שניסית להסביר לי בנימוס‬ ‫בדייט הראשון שלנו,‬
‫שכוונתו של ת'ורו ב"לחיות מתוך כוונה"‬
‫לא הייתה לתכנן הכול, אלא...‬
‫להיות נוכח בכל רגע קטן.‬
‫כי רצף של רגעים זה כל מה שיש לנו.‬
‫ואני רוצה שהרגעים שלי יהיו איתך.‬
‫לא משנה כמה עוד נותרו לנו.‬
‫ת'ורו חווה התמוטטות נפשית כשהוא כתב את זה.‬
‫למדתי את זה, כן.‬
‫אנה, אני רוצה את זה יותר מכל דבר.‬
‫אבל זה טירוף.‬
‫אני...‬
‫אני חושש שתתחרטי על כך.‬
‫אני מאמינה שאסור להתחרט על דברים שעשית.‬
‫צריך להתחרט רק על דברים שלא עשית.‬
‫את רוצה שאשיר?‬ ‫-בהחלט.‬
‫את עדיין חייב לי שיר של סלין דיון.‬ ‫-כן.‬
‫ג'יימי.‬
‫ג׳יימי?‬
‫ג'יימי!‬
‫ג׳יימי?‬
‫ג'יימי.‬
‫לעזאזל.‬
‫אלוהים.‬
‫היי. אני כאן.‬
‫הגיע הזמן!‬
‫אני מצטער. לא הייתי צריך...‬
‫מה שלומו?‬
‫זו לא התוצאה שקיווינו לה.‬
‫הוא מתמודד עם דלקת ריאות קשה במיוחד.‬
‫הסרטן החליש מאוד את מערכת החיסון שלו.‬
‫עכשיו זה זמן טוב לדבר על המשך הטיפול.‬
‫לא. זה תלוי בג'יימי.‬
‫אני חושב שהוא מעדיף‬ ‫לתת לטבע לעשות את שלו,‬
‫ואנחנו צריכים לכבד זאת.‬
‫תודה.‬
‫עכשיו שנשארת, יש לך זמן‬ ‫לצאת לטיול המקיף שלך.‬
‫כדאי שנטייל ביחד.‬
‫תחנה ראשונה,‬
‫אמסטרדם.‬
‫בלב רובע החלונות האדומים.‬
‫אני לא בחור כזה.‬
‫יש שם כנסייה.‬
‫דלת נסתרת שמובילה למקדש קטן.‬
‫זה כל כך יפהפה.‬
‫עוצר נשימה.‬
‫- התראה -‬
‫- הנצח מורכב מרגעים של הווה‬ ‫אמילי דיקנסון -‬
‫ולפריז.‬
‫נשתכר ליד נהר הסן.‬
‫יפהפה, נכון?‬
‫וגם ונציה.‬
‫לבלות לילה שלם על גונדולה.‬
‫תודה.‬
‫נלך למקדש פוסידון.‬
‫שממוקם גבוה על צוק.‬
‫ונשחה בים האגאי.‬
‫ונחיה מתוך כוונה.‬
‫נמצה את החיים עד תום.‬
‫בלי לחשוש מהבלגן שבדרך.‬
‫אפשר ללמד שירה.‬
‫אבל למען האמת, צריך לחיות אותה.‬
‫להתנסות בה, לבחון אותה, להתחבר אליה.‬
‫תנו לה להיכנס פנימה,‬
‫ותאפשרו לה לשנות את חייכם.‬
‫אז מכיוון שזה השיעור הראשון שלי...‬
‫אני רוצה להתחיל בכך שאציע לכם שוחד.‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן-קיש‬