Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
CORNELL EGYETEM ANNA DE LA VEGA
Nem azért utaztam át az óceánt, hogy az első reggel
egy amcsi stréber csajjal beszélgessek Angliában.
Nézzétek az épületet!
Ne a srácot, csak ezt a részt!
Az épületet mögötte.
Itt fog tanulni a lányom.
Bill Clinton is az Oxfordra járt.
És amint ott végez, biztos állás várja a Goldman Sachsnál.
Az Oxfordon végzettek 25%-kal többet keresnek a társaiknál.
Csak guglizz rá az Oxfordra a telódon, anya!
Itt is van!
- Hiányozni fogsz, Anna. - Elröppen az idő, meglásd!
Képzeljétek csak el!
Várja a gyönyörű Anglia!
Bár úgy hallottam, sokat esik arrafelé.
AZ OXFORDI ÉVEM
Henry David Thoreau kiment a vadonba, mert ahogy írta, tudatosan akart élni.
Az előre eltervezett élet eszméje vezérelt,
ezért kitartóan tanultam, summa cum laudéval végeztem,
és kaptam egy Wall Street-i állást, amit elhalasztottam,
hogy egy évet magamnak szentelhessek,
és viktoriánus költészetet tanulhassak az Oxfordi Egyetemen.
Ez lesz álmaim éve.
Minden pontosan a terv szerint alakult.
Aztán jött ez.
Oké.
Szépséged elenyészik, miként az érdeklődésem.
Szia!
- Anna de la Vega vagyok. - Ki a franc az?
Egy amerikai.
Tündéri arc, de ocsmány cipő.
CLARENDON ÉPÜLET
Faszfej!
Esik, igaz?
Nem egészen.
Jó napot!
Sült halat kérek sült krumplival.
Tőkét?
Tökét?
Nem, halat.
Igen, tőkét. Vagy tokot. Vagy akár szafaládét.
Köszönöm... de...
Csak halat és krumplit.
- Nagyot? - Igen! Nagyot!
- 8,50 lesz. Öt perc türelmet. - Remek.
TŐKETÁR TŐKEHAL BÜFÉ
Jamie, nem ez Oxford legjobb kajáldája.
Benne van a top háromban. Helló!
Két nagy tőkehalat, borsópürét, ecetes hagymát és sült krumplit kérek.
Sült krumplit?
Biztos jó ötlet?
Igazad van. A jó falat örökre a csípődön ragad.
Legyen két extra nagy adag sült krumpli!
Ne is hallgass a hölgyre! Még tanulja, hogyan éljen tudatosan.
Nem én mondtam, hogy nem ehetsz...
Mit csinálsz?
- Istenem, te bujkálsz? - Nem, csak a cipőfűzőmmel bíbelődöm.
Dehogy, elbújtál Jessica Borne elől!
Már az is csoda, hogy ki tudsz mozdulni, annyi lány van a nyomodban.
Elmúlt a veszély. Biztos felismerte a kocsidat.
Ez a baj a menő, ritka verdával. Rögtön lebuktat.
Itt hibázott Bond. Ford Focust kellett volna vezetnie.
Te jó ég!
Te!
Én?
Igen, te vagy a faszfej, aki beterített vízzel.
Hát, én... Fenébe!
Kész a rendelése, hölgyem.
Nagyon sajnálom!
Őszintén.
Igen, én is.
- Hé! - Ne!
Itt van bent!
Előled bujkál!
Ne!
- Szia, Jessica! - Jól vagy, Jessica?
Üdvözlöm önöket az Oxfordi Egyetemen!
Intézményünk több száz éves múltra tekint vissza,
és azóta is minden egyes évben tárt ajtókkal fogadja az új nemzedéket.
Erős vezetők, kiváló tudósok, irodalmi látnokok
fordultak már meg e nemes falak között, önök előtt.
Idővel feledésbe merülnek az itteni bulik,
sőt, az itt köttetett barátságok is,
de egyvalami örök marad: az itt szerzett tudás és a tanulmányaik.
Ez az időszak értékes.
Egy szempillantás alatt tovaszáll.
Használják ki!
Nyugi! Időben érkeztél.
Ja, igen. Én csak...
Ott voltam azon a...
- Maggie Timbs vagyok. - Én meg Anna de la Vega.
- Amerikai vagy? - Igen, queensi.
Jó reggelt! Megjöttem.
Charlie! Milyen volt a nyarad?
Szerelemmentes.
Egy szexi evezőst hajszoltam, akinek a mellizma kemény...
Ő Anna.
- Csá, új lány! - Már ismersz.
A szomszéd ocsmány cipőben.
Rejtély, hogy lehetett szerelemmentes a nyarad.
Szerelemmentes, nem szexmentes.
És a gyönyörű mosolyod feledteti a cipőt.
Jó reggelt mindenkinek!
Istenem, ez Styan professzor! Ő a példaképem.
Miatta jöttem ide.
Sajnos rossz hírem van.
Kineveztek a mesterképzés élére,
és az fontosabbnak bizonyul, mint az önök tanítása a szemeszterben.
A helyettesem szintén rátermett, az irritálóan okos doktoranduszom.
Én osztályozok, ő tanít. Én mindenképp jól járok.
Cseppet sem kizsákmányolás.
Tényleg tanítani akar. Az ő baja.
Hát igen, akkor azt hiszem, minden jót kívánok!
Jöhetsz, Jamie!
Köszönöm.
Jó reggelt!
Úristen, ezt nem hiszem el!
Oké, ez aztán az álompasi!
Mivel ez az első előadásom, gondoltam, lekenyerezem önöket valami...
édességgel.
Ez egy...
jó nagy torta.
Szóval...
Vegyenek csak!
Nem a torta kell, hanem ő!
Igen.
Öt évvel ezelőtt pontosan ott ültem, ahol most maguk is.
Bejött Styan professzor, és arra gondoltam:
„Szóval ő fog halálra untatni a következő pár hónapban.”
Jó reggelt!
Maga az.
Üdv!
Hölgyeim és uraim!
Egy diákunk nagyon messziről jött, méghozzá...
- New Yorkból. - New York, New York. Üdv, üdv!
Úgy látom, még nem vett tortát. Higgye el, oldja a feszültséget!
És ahogy mondani szokás, New Yorkban minden nagyobb.
Igazából az Texas.
Üsse kő!
- Kösz, de nem kérem. - Nem kéri?
- Nem. - Jól van. Oké.
Csakhogy Mrs. Mackenzie az egyetem konyháján sütötte,
így ez sértés az iskolára, a társaira, de Oxfordra nézve is...
- Akkor megeszem. - Nem kényszerítem rá.
- Csak fura... - De akarom.
- Azt tudom... - Ragaszkodom!
Mennyei!
Jó. Tehát költészet.
Szeretem a verseket, de a viktoriánus költészet apám világa.
Cilinderes urak külhoni háborúk dicsőségéről rizsáznak,
nem épp a világ legizgalmasabb témája, de...
a legvadabb álmaimban sem gondoltam,
hogy a viktoriánusok műveiben ennyi kétségbeesést,
rettenetet, szépséget, bölcsességet és vágyat találok.
Ha nem gond, akkor megkérném, hogy olvassa fel ezt a verset.
Amerikai költő írta,
szerintem mind örülnénk, ha eredeti hanglejtésben hallhatnánk.
„Gyertyám két vég égetem;
nem éli túl az éjt;
De, ah, gyűlölőm, s, óh, szövetségesem—
ragyogva ontja a fényt.”
Köszönöm.
Ezek Edna St. Vincent Millay szavai.
Sokféleképpen lehet értelmezni, de elmondom, nekem mit jelent.
Szerintem azt akarja mondani a költő, hogy a jó életnek nagy ára van,
de a fenébe is, minden pénzt megér.
Semmi sem tart örökké.
A szenvedély, a szerelem, sőt az élet is
valóban mind mulandó,
de amíg van lehetőségünk teljes szívvel megélni,
elmondhatjuk, hogy igazán éltünk.
A költészet tanítható, de igazán csak átélni lehet.
Ki kell próbálni. Eggyé válni vele.
Befogadni és engedni, hogy megváltoztasson.
Ennek szellemében egyvalamit szeretnék megtanítani önöknek az előadásaimon.
Kitalálják, mi lehet az?
Hogy együnk tortát?
Minden alkalommal.
Küldjék el e-mailben, és egyeztetünk időpontot.
Beszélhetnénk?
Maga az amerikai MA ösztöndíjasom.
És maga nem a professzor, aki miatt jöttem.
Csak akkor helyettesítem a professzort, ha nincs kedve bejönni.
Szörnyen lusta. Bocs a csalódásért.
Csalódott is vagyok.
Szóval a múltkori...
- Nem szoktam halasbüfében bujkálni. - És másokat eláztatni.
Ordas hiba.
Tényleg nem állt szándékomban
rögtönzött vizespóló-versenyt kezdeményezni.
Ha igen, nyerne.
Fogalmam sincs, miért hoztam szóba. Egyen sem voltam.
Nyilván.
Egyszer...
Amúgy nem vagyok gyerekes.
Hát ez igazán megnyugtató.
- Ahogy én sem. - Gratulálok, Davenport professzor!
- Az első csoportod. - Kérsz tortát?
Nem, dehogy. Mikor láttál utoljára tortát enni?
A szülinapomon?
Anna!
- Hahó! - Első nap flörtölsz a dögös tanárral?
- Mi? Nem! Én... - Nyugi! Nekem bejön.
Van bicajod?
Nincsen.
Úgy nem létezhetsz Oxfordban!
Oké, pattanj fel! Tudok valakit.
- Biztonságos? - Azt nem hinném.
Nem az.
Akkor gyalog követlek.
Remélem, fürge vagy.
- Hajrá! - Kösz.
Maggie!
Jövök!
A rohadt életbe! Jesszus, már megint!
Helló, Tom! Minden rendben?
A lábfejemre ejtettem az orvosi szakkönyvet.
Jaj! Tök ironikus.
Ő Anna. Amerikából érkezett.
Anna, mik leszünk? Barátok vagy szeretők?
- Barátok. - Tuti biztos?
- Igen. - Száz százalék?
- Barátok. - Hű, de rideg!
- A jó nők kegyetlenek. Igaz, Mags? - Nem feltétlenül.
Gyertek be!
- Hé! Megvan a könyv, amit... - Nincs!
Nahát!
Itt is van.
Hercegnő.
Oké. Azta! Nagyon brit.
- És az jó? - Igen.
Ha brit élményre vágysz, tudom is a tökéletes esti programot.
Ez itt a Meztelen Vonzalom, a társkereső show, ahol minden kilóg.
Vicces. Klasszikus. Teljesen provokatív.
Igaza van. A Meztelen Vonzalom provokatív.
Nem, A férfi igényei az Elizabeth Barrett Browningtól.
Hallgassátok!
„Ím, ha bizonyítád, Drágám, A nő szerelme nem kétes,
Szeretni foglak — fél éven át — Miként a férfi képes.
Ez mitől provokatív?
Elítéli a korlátolt hímringyókat az 1800-as években.
Zseniális! Tökéletes Davenport professzornak.
El is küldöm.
Egek, de lelkes! Lelépett még a farokszemle előtt.
Fel is sorakoztak.
Távozz, kérlek!
Jó!
De legyél ott! Megértetted?
Elnézést!
- Visszajövök. - Ne!
Gyere be! Foglalj helyet!
Mi a véleményed az írásodról?
Több fontos észrevételt, elemzést és megállapítást tettem.
Te mit gondolsz a munkámról?
Munka? Annak is érződött.
Háromezer szóban sikerült elém tárnod a szüfrazsetteket,
a feminizmus születését, a salemi boszorkánypereket.
Rendkívüli teljesítmény. Mindent elvégeztél, kivéve a feladatot.
Jó, értem.
Akkor még dolgozom rajta.
Várj, ne!
Nagyon sajnálom.
Kezdjük elölről! Kérlek, bocsáss meg!
Fura ez a reggel.
A kötetben szereplő versek közül miért pont erre esett a választásod?
Őszintén beszél a férfiakról.
Azt hiszed, egy férfi csak fél évig képes szeretni egy nőt?
Akadnak ilyenek.
De mi van akkor, ha ez idő alatt a férfi szívből szeret?
Szerinted mindennek akkor van jelentősége, ha örökké tart?
Persze.
Szerintem azért választottad ezt, mert úgy gondolod, sokat elárul rólam,
ami kiábrándító, mert én rád lettem volna kíváncsi.
Válassz egy másik verset! Az elsőt, ami megszólít.
Megvan?
Pompás!
„Ah, kedves, legyünk igazak egymáshoz!
Mert csalfa e világ Éber szemünkre álomport szitál,
Oly színes, pompás és hamvas,”
„Nem rejtezik öröm, szeretet, fény mögötte,”
„Se bizonyosság, se béke, se fájdalomra ír;
S mi állunk itt, mint setét sír”
„Harc és menekvés riadalmától gyötörve,”
„Hol dőre seregek éjente csapnak össze.”
Kapásból, gondolkodás nélkül. Miről ír Matthew Arnold?
Szerintem arról, hogy bár a való élet nehéz,
de itt vagyunk egymásnak.
Lenyűgöző!
Reményt találtál a viktoriánus korszak egyik legpesszimistább versében.
Most már tudsz valamit rólam.
- Jamie, most hívott apád... - Jó ég!
- Nem, az én hibám. - Annyira sajnálom!
- Szia! - Helló!
- Épp végeztünk. - Igen.
- Kösz. - Én köszönöm. Igen.
- Találkozunk az előadáson! - Oké.
Anna!
Tudomásunkra jutott, hogy nem jártál még pubban.
Igaz.
Szégyen! Húzd a cipődet, és gyere utánunk!
Nem, azt felejtsd el!
A pubok itt templomok.
Csak szentnek tartjuk, és híven látogatjuk.
Új barátunkra, Annára,
aki 5500 kilométert utazott a 929 éves oktatás kedvéért. Csirió!
- Csirió! - Fenékig!
Basszus, de viszketek ettől a szartól! Fogd csak!
Nem tudom levetni.
- Most először van rajtad pulcsi? - Ne beszéljünk Tomról?
Na jó, bejön neked?
Nem, de neked igen.
Tudom. Szerintem ő nagyon állat.
Szerinted egy állat?
Nem, jó értelemben!
Sziasztok!
Örülünk, hogy itt vagy Oxfordban. Újdonságnak számítasz.
Bemutatlak pár partiképes srácnak. Gondolom, szingli vagy.
Na gyere!
Az oxfordi fiúk briliáns elmék.
Félreérted.
Nem, tökéletesen értelek.
Azt mondod, hogy az amerikaiak hülyék.
Nem! Csak nyersek és naivak,
amit éppenséggel elbűvölőnek találok.
És pontosan miért is vagyunk olyan fájdalmasan naivak?
Apróságok miatt.
Például földrajz, világtörténelem,
fegyvertartás,
befolyás más országokra, a tudatlanság ünneplése.
Berúgtál, Ian. Húzz haza!
És képtelenek vagytok felfogni az iróniát és a szarkazmust.
Igen, ez jogos.
Talán taníthatna az irónia királya.
Biztos remek tanár vagy.
Igen, az vagyok.
Valószínűleg tudnék segíteni.
Hé, Maggs, kimegyek a mosdóba.
A slozira!
- A slozira. - Kifigurázott, öreg.
Hé, Miss Mexikó!
Miss Színes Kvóta!
Mi bajod van?
Csak egy statisztikai adat vagy.
Megbocsátom, hogy kitúrtál valakit, aki jobban megérdemelte volna,
ha meghívsz egy italra.
Adok az enyémből.
Hé, Maggs, lelépek. Ez itt nem az én világom.
Haver! Ne!
Kösz, de nem szorulok megmentőre.
Nem, persze, roppant ijesztő vagy, de tudod, én a srác bőrét mentettem.
Hazakísérhetlek?
Megbirkózom Oxford sötét utcáival.
Pedig meglepődnél.
A vízköpő éjszaka a legveszélyesebb.
Amerikaiakra feni a fogát.
És ha elriasztom a nyers kérdéseimmel?
Ja, az tökre beválhat. Az a britek kriptonitja.
Még a vízköpőnek is.
Eszem ágában sincs elszakítani téged a háremedtől.
Egy háremhölgy legfőbb erénye a türelem.
Mehetünk?
Legalább az első pubozásom emlékezetes marad.
Most jártál először angol pubban?
Elfogadhatatlan.
Szóval, Anna, miért az Oxfordot választottad?
Könyvtármániám van.
Értem.
Imádom, ha könyvek vesznek körül.
Nincs is jobb a világon, mint a régi könyv illata.
Tízévesen elolvastam az összes Philip Pullman-regényt, és...
a kislány története,
aki átszeli ezt a bűvös, antik várost, megragadt bennem,
és elhatároztam, hogy valamilyen úton-módon
egyszer majd én is leülök a régi, poros első kiadások közé.
Tízéves korod óta tervezel ide jönni?
Tíz és háromnegyed.
Ja, értem. Remek.
A szüleim szerint semmi sem lehetetlen,
ezért meg sem fordult a fejemben, hogy ne vágjak bele.
Biztos büszkék rád.
Arra még büszkébbek,
hogy biztos állás vár odahaza pénzügyi elemzőként a Goldman Sachsnál.
És...
Laikusként, mit csinál egy elemző?
Elsősorban kutatást végez. Belemélyed a cégek adataiba,
információkat gyűjt, majd jelentést ír az ügyfeleknek.
Ez egyenesen lebilincselő!
Nem mindenki engedhet meg magának veterán autót tanári fizuból.
Érdekes, azon tűnődöm, hogy mi lett azzal a tízéves álmodozóval.
Új álmot talált.
Sokat keresni, hogy ne legyen rá gondja.
A pénz nem old meg minden problémát.
Ilyesmit csak a gazdagok mondanak.
Számomra egy járható út van: egyetem, Oxford, Goldman és pont.
- Mindent elterveztél. - Muszáj, nem gondolod?
Ha valaki tudatosan akar élni.
Szerintem az élet néha egy tollvonással húzza át a legjobb terveket is.
Igazán?
És amondó is vagyok,
hogy az élet legszebb pillanatai gyakran a legzűrösebbek.
Hogy jutottál idáig terv nélkül?
Ne, kitalálom!
Magániskola, magántanárok,
Eton, Oxford.
- Honnan tudtad, hogy tanár kellett? - Többes számban mondtam.
Kezdődjön a karaokeest, tehát éneklésre fel!
Neked jobban menne?
Szinte biztos, hogy ennél többet tudok, igen.
Maga énekel is, Davenport professzor?
Volt egy bandám.
Baktériumkommandó.
Kétszer léptünk fel, nagy számnak számított.
Legalábbis errefelé.
Vagyis ha meghívlak egy italra, a groupie-d leszek?
Igen, attól tartok.
Akkor hozom a piákat.
Hát ez elég szörnyű volt.
Köszönöm.
És most a Yellow című dalt adja elő a Coldplaytől
Jamie Davenport!
- Mi? - Merre vagy, Jamie?
Bocs, Anna, de mit csináltál?
- Lezsíroztam a harmadik fellépésed. - De a másik kettőnél 12 éves voltam.
- Te vagy Jamie? - Csomó időd volt gyakorolni.
- Basszusgitáros voltam. - Akkor hajrá!
Hol vagy, Jamie?
Jamie!
- Ne, Anna, komolyan! Kérlek! - Jamie!
Jamie!
Csak bátran!
- Nem is. - Hallottad már a dalt?
Atyaég!
Nézd, én azt vallom, hogy nem szabad megbánni semmit.
Egyedül csak azt, amit nem tettünk meg.
Jó, de a karaokét már biztos bánod.
Bocs, de egyedül azt bánom, hogy nem folytattam Celine Dionnal.
Na de felénk az a hagyomány, hogy karaoke után enni kell.
Tehát most megmutatok egy igazi oxfordi intézményt.
Az egy elefánt lába?
Parancsoljon!
Köszönöm.
Bízz bennem!
Finom.
Nagyon finom.
Tessék!
Kösz, Dimitri!
- Nagyon jó. - Tudom.
Na jó, most te jössz!
Oké, a mester akcióba lendül.
- Ez az! - Mehet?
- Jaj, ne! - Egek, kell egy szalvéta!
- Nem! - De igen!
Állj ellen!
Ez a zűrös pillanat.
Gyerünk!
- Nagyon jó. - Ugye, hogy finom?
Hát biztosan nem szerepelt hamis karaoke és kebab
az oxfordi kívánságlistámon,
ennek ellenére...
nagyon jól éreztem magam.
Nincs kedved...
feljönni teázni és sütizni?
Inkább nem.
Jó éjt, Anna!
Most, hogy beégetted magad, ideje továbblépni.
Mind jártunk már így.
- Te is? - Dehogy! Ez csak szófordulat.
Lehet, hogy Jamie Davenport lepattintott, de ebben tuti minden szem rád szegeződik.
Vagy ez, vagy Ruth Bader Ginsburg.
- A ’60-as évek szexi jogász Ruth Badere. - Nem.
Tudod, ez is tökéletes.
Amcsi és erőteljes.
Totál le fognak hidalni.
Köszi. Te is jól nézel ki Drakulaként.
Drakula? Ne már, Anthony Bridgerton vagyok!
Mégsem jelmezes buli?
Helló, Csodanő! Megmentettél attól a csávótól.
Nem az eseted?
Nem molekuláris biológiáról akarok beszélgetni.
Meghívhatlak? Ha Lord Bridgerton nem bánja.
Természetesen viheted.
Nem értem, hogy ez most mitől halloween.
Itt senki sem erőlteti meg magát?
Na de kikérem magamnak!
Jaj, nem te! Te csodálatosan bizarr vagy.
És te magad vagy az emberi faj ribis megmentője.
Az nem kifejezés, Anthony.
Engem elvihetnél egy körre a láthatatlan repülődön.
- Micsodán? - A láthatatlan repülődön.
Csodanőnek van egy láthatatlan repülője, de nem látják, mert láthatatlan.
Értem.
Igen.
Hé, jössz táncolni?
Futóműveket fel!
Nagy hiba túlságosan hátradőlni evezés közben,
mert lassítja a tempót, sokszor látom a kigyúrt srácoknál.
Ejha!
- Közeledik a verseny? - Dehogy!
Akkor itt sem lennék.
A legapróbb baki, és vesztettél is.
Minden oké?
Gyere ide!
Éhes vagyok.
Min röhögsz?
Jesszus! Ez most komoly?
Ezt nem eszem meg.
Mintha dízelt tankolnál egy Rolls-Royce-ba az ólommentes prémium benzin helyett.
- Tök igaz. - Ugye?
Hova tettem az eszem?
Jó éjt!
- Jó éjt, Dimitri! - Jó éjszakát!
Wilde nagy rajongója volt Keatsnek. Gyűlölte, hogy szerelmes leveleit árulták.
„Ezt kapzsi szemek lesik vészjóslón.”
Mára ennyi. Kösz a figyelmet!
Vissza kell vinnem a jelmezemet.
Hasfelmetsző Jack?
Nem. Anna, jössz?
Anna, van egy perced?
Ha van egy kis időd, mutatnék valamit.
Egészen különleges.
Szerinted nem voltam a Bodleianben? Második volt a listámon.
- És az első? - Hal sült krumplival.
De jártál már könyvtárban a könyvtáron belül?
Íme, Humfrey herceg könyvtára!
Ne, be van riasztva!
Helló, Laura!
Kikészítettem, Jamie.
Köszönöm.
Íme, a belső szentély!
Ez Millay!
Első kiadás.
Nagyon jó az illata.
Nahát!
Láttalak tegnap este a klubban.
Tényleg?
Köszönni akartam, de már elmentél.
Nem találtalak se téged, se az izomagyú evezőst, akivel voltál.
Együtt léptünk le.
Biztos úgy lefoglalt Cecelia, hogy nem láttad.
- Hány példányt nyomtattak? - Hazavitted?
Nem.
Vágom.
Akkor sütiztetek?
Nem.
- Dimitrihez mentünk. - Micsoda?
Sokan nem tudják, hogy 126 példányt nyomtattak.
Az a mi helyünk.
A miénk?
Mármint kettőnké?
Ezt mikor nyomtatták,
professzor úr?
Ezt...
itt...
19...
1917-ben.
Igen.
1917-ben.
- Kösz, Laura. Rohannom kell. - Nagyszerű könyv!
Hova megyünk?
Csak ide!
Hozzád?
Nem.
Túl messze van.
Mennyi idő felhúzni a tetőt?
Kösz a gyors menetet...
hazáig.
Nem akarok bunkó lenni, de csak jól elvagyunk, ugye?
Hát persze.
- Igen. - Igen.
- Tökre. - Tökre.
- Naná! - Naná!
Mással nem szolgálhatok, úgyhogy élvezd, amíg tart!
Leülhetek?
Persze.
Igaz, erről vagyunk híresek,
de csak a turisták és a nagyim teázik délután.
Úgy hallom, Jamie-vel egy pár vagytok.
Túlzás, hogy egy pár vagyunk. Csak jól elvagyunk.
Igen, ő ebben profi.
De vajon te is?
Tudom, hogy modern nőként tekintünk magunkra,
de ha úgy hozza a helyzet, nehéz a szívnek parancsolni.
Hidd el, Anna! Nem éri meg szenvedni.
Jó teázást!
Megegyeztünk, hogy csak elvagyunk.
Elvagytok, tök jó! Mint a befőtt!
Ne hajtogassátok már ezt!
Pedig tök jól elvannak! És mivel te elmész, úgyis vége lenne.
Pontosan. Úgyis csak legfeljebb egy-két hónapig tart.
Oké, tippeljetek, melyik kiköpött az exem!
- Anna! - Jaj, ne!
Anna, megtisztelnél.
- Nézzétek, mennek a bálba! - Oda én is akarok.
APA
Nem, én nem...
A 750. évfordulót ünneplik, és nem akarsz elmenni?
- Aha. - Ne csináld már!
Anna, hidd el, a bál dögunalom!
Bárhova máshova elviszlek a világon. Bárhova.
- Bárhova? - Aha.
A lakásodra is?
Egyelőre tele van gyilkos indákkal.
- Persze. - Így nőnek.
Ez igen!
LESZEL A VALENTINOM? DE NEM A SZENTRE GONDOLOK
ŐT LEFEJEZTETTE II. CLAUDIUS GOTHIAIS CSÁSZÁR
Anna! Belemélyedtél már a Goldman Sachs olvasásába?
Ne kalandozz el!
A jövődnél nincs fontosabb.
Húzóra!
CSÓNAKÁZÁS
Mások is vannak a...
Még most is mindent megbámulok, mint egy turista.
Egyszerűen hihetetlen, hogy Shelley, Tolkien és Wilde
ugyanebben a kertben sétáltak.
Nálunk odahaza nincs ilyen tartalmas történelem.
- Igaz, de nektek van más. - Aha.
Ott a baseball.
A böhöm nagy kocsik.
Ha ez így tetszik,
akkor mindenképp menj el egy európai körútra, mielőtt hazautazol.
Körútra?
Igen, mint Byron. Párizsban kezded.
- Hogy piálhass a Szajnánál, persze. - Persze.
Aztán én Velencébe mennék, és az egész éjszakát gondolában tölteném.
Utána Görögországba mennék Poszeidón templomába.
Egy szirtfokon áll, az Égei-tengernél.
És kiülnék...
egy festői tengerpartra, ahogy Tennyson is írta,
napnyugtát és csillagvilágot kémlelni.
Szóval nem csak nekem van tervem.
Igen, azt hiszem.
És kötelező!
Nem hagyhatod ki Amszterdam piros lámpás negyedét.
Nem olyan lány vagyok.
Nem úgy, van ott egy templom.
Urunk a Padlásmúzeumban.
És egy titkos ajtó visz a szentélybe.
Elképesztően gyönyörű.
Elakad a lélegzeted.
Elmehetnénk együtt.
Együtt?
Nem tudom, professzor úr. Ez komolynak hangzik.
Én csak jól elvagyok.
Vissza kell mennem New Yorkba.
Ez igaz.
Talán a körút helyett tehetnénk csak egy kört.
A lakásomban.
A lakásodban?
Van lakásod?
Igen.
Azta!
Én már elkönyveltem, hogy a kocsidban laksz.
Ne szólj be! Még hiányzik ez-az.
Csak egy éve költöztem ki a koleszból.
A nagynéném hagyta rám a lakást.
Nem örökül, nem halt meg.
Csak nem akart bajlódni a felújítással,
így aztán Horvátországba költözött.
Te építetted a játékautókat?
Ezek makettek.
De igen, még sráckoromban az apámmal. És az öcsémmel, Eddie-vel.
Macerásabb, mint gondolnád.
Mindhárman napokig dolgoztunk rajtuk.
Éjszakába nyúlóan.
Amikor idősebb lettem, igazi autókat kezdtünk bütykölni.
Például a Jaguart.
Igen, azt...
Azt bütyköltük utoljára Eddie halála előtt.
- Istenem, úgy sajnálom! - Érdekes.
A családban mindenkinek megvan a maga szerepe.
A halálakor jöttem rá, hogy nem csak az öcsémet
vesztettem el.
Valahogy sehogy sem tudtam szót érteni az apámmal.
Beszéltél vele erről?
Nem. Mi angolok vagyunk, Anna. Nem beszélünk az érzéseinkről.
Persze.
Sőt, talán most először meséltem arról, hogy nem vagyunk beszélőviszonyban.
- Hogy halt meg Eddie? - Vissza a lakáshoz!
Még nem láttad a hálószobát. Fantasztikus a kilátás.
Ki ne löttyintsd! Most tisztíttattam ki a szőnyeget.
Jó reggelt!
Készülsz valahova?
Igen, teljesen elfelejtettem valamit.
Styan újabb feladatot varrt a nyakamba.
Ha úgy vesszük, én is egy feladat vagyok, amit Styan a nyakadba varrt.
Bocsi.
Maggie írta, hogy jövő hétvégén már verseny.
Eljössz velünk?
Bocs, mit mondtál?
A jövő hétvégén evezőverseny.
Eljössz?
Nem, nem hiszem.
A következő hetekben aligha lesz időm.
Muszáj a doktori disszertációmra koncentrálnom.
Hogyne, megértem.
Megyek, felöltözöm.
Jó, remek. Köszönöm.
Oxford!
Húzz bele, Oxford!
BOCS, MEGINT A KÖNYVTÁRBAN VAGYOK.
ÉREZD JÓL MAGAD! PIÁLJ SOKAT!
Jamie is jön?
Nem, éppen tanul. Egész héten nem láttam.
Tuti itt lenne, ha tehetné.
Fontos a disszertációja. Megértem.
- Helló, Laura! - Sziasztok! Jó sokan eljöttek.
Igen, úgy tűnik, mindenki itt van, kivéve Jamie-t.
Már biztos herótod van tőle, hogy mindennap a könyvtárban lóg.
Nem. Hetek óta nem is láttam.
Szerzek magamnak egy korsó sört. Ti is kértek valamit?
- Nem, köszi. - Oké.
Ártalmatlan félreértés lehet.
Jamie nem fekszik le fűvel-fával.
Tudtad, hogy nőcsábász.
Azt mondtad, nem akarsz semmi komolyat. Azt kapod, amit kértél.
Cecelia előre figyelmeztetett.
Úgy hangzott, hogy remélem, minden oké, vagy kopj le, ő az enyém?
Na basszus, az utóbbi!
Ő is itt van?
Engem keresel?
Helló, Ridley! Cecelia nem tartott veletek?
Nem, múlt héten azt mondta, nekiáll tanulni.
De ezt kihagyni? Megbocsáthatatlan.
A lányok pontosan annyi méterrel nyertek, amennyire én fogadtam. 139.
Most nyertem 500 fontot.
- De jó! - Én állom a piát.
- Gyerünk! - Irány a bárpult!
Ki mit kér?
Ha másokkal akar kavarni, részemről oké.
- Naná! - De a hazugságot nem tűröm.
- Nem. - Nem.
Lófaszt! Menj, törd rá a kurva ajtót!
- Tudom a kódot. - Akkor hajrá!
Jó!
Faszomat bele!
- Faszomat? - Igen.
Faszomat bele!
Jamie?
Hozok egy kávét.
Te is kérsz?
Biztos kimerültél.
Úristen!
Ne, Anna, várj! Anna...
KEMOTERÁPIA
- Hát ez? - Kifelé!
- Jamie, te... - Kifelé!
Eddie rákos volt.
Az orvosok mindent megpróbáltak.
Minden kezelést. Minden klinikai kísérletet.
De végül azért imádkozott, hogy vége legyen.
Azt a kis időt, amit nyert, kórházban töltötte kínok között.
Csak a szenvedést hosszabbította meg, nem az életét.
Az apám,
aki képtelen veszíteni,
nem értette meg, miért nem harcol valaki a végsőkig.
De vannak dolgok, amikben egyszerűen nem győzhetünk.
Ilyen, ha a tested ellened fordul.
Számomra...
felfoghatatlan, hogyan tudsz megbirkózni ezzel.
Itt van nekem Cecelia.
Ő volt Eddie barátnője.
Mindvégig mellette volt.
Most már családtag.
Anyukád hogy viseli?
Nem valami jól, de nagy élharcos.
Nem magával van elkeveredve, mint az apám.
Még akkor is, amikor Eddie haldoklott...
csak hajtotta a magáét. Összebalhéztunk,
mondtunk egy s mást.
Na mindegy!
Ugyanabban szenvedek.
Genetikai.
Az utolsó kemómat láttad.
Lehet, nyerek vele időt, de lehet, hogy nem.
Viszont nem vállalok több kezelést.
És az apám képtelen tiszteletben tartani a döntésemet.
DIMITRI KEBABOZÓJA
Azt hiszem, ez lenne az utolsó vacsorám.
Te mit kérnél?
Mi olyan vicces ebben?
Tök vicces,
hogy az a két ember, aki csak alkalmi kapcsolatot akart,
itt kötött ki.
Ne pazarold rám a hátralévő oxfordi idődet!
Láttam, mit élt át Cecelia Eddie-nél.
Nem teszlek ki ennek.
Azt mondtuk, hogy csak elvagyunk.
Jól elvoltunk.
Csakhogy a rák ebbe nem fér bele, úgyhogy ez most véget ér.
A kebabbal.
Attól, hogy valami mulandó, még van jelentősége!
Talán nem értem, min mész keresztül, de nem kell egyedül végigcsinálnod!
Az élet már csak ilyen zűrös!
És egy irritálóan okos ember egyszer azt mondta...
ezek a legszebb pillanatok!
Semmi sem változott.
Még mindig csak elvagyunk.
Igen.
Jól elvagyunk.
Ne!
ITT TÖK JÓL EL LEHET LENNI! TELT HÁZ
- Styan professzor! - Igen?
Elnézést, de maga benne van
a 750. évfordulós bál bizottságában, ugye?
Igen.
Azt is tudom, hogy megvetsz mindent...
Hogy is mondtad?
...ami cifra, ízléstelen és kifinomultnak álcázott?
Igen. A számból vette ki a szót.
De...
Csak lenne pár kérdésem, milyen fogást alkalmaznak a...
Már bocs!
- Atyaég! Mind ott leszünk? - Tudom!
Figyelj!
Itt leszek melletted.
- Szia, anya! - Szia, fiam!
Gyönyörű vagy.
Köszönöm.
Felöntök a garatra, és felülök arra a rohadt óriáskerékre.
Szeretném bemutatni egy barátomat, Annát.
Igen, hallottam, hogy a fiam egy csinos amerikai lánnyal van.
Igen, én is hallottam, uram, de ez nem állított meg.
Elnézést, de beszélhetnénk, Lady Davenport?
Természetesen.
Bocs, de ez dögunalom.
Jamie, ha esetleg tudnánk...
Tehát mik leszünk? Barátok...
vagy szeretők?
Egyik sem.
Tom!
Volt harmadik opció.
Hahó! Anna, te egyszerűen...
Meseszép, igaz?
Kár, hogy magas sarkú kell hozzá, hogy észrevedd.
Mi? Te azt hitted, hogy Maggie-t bámulom?
El tudjátok képzelni rólam? Nem, Maggie csak...
a barátom.
Így a legjobb, haver. Nincs érzelem, nincs fájdalom.
Helló, Anna!
Elhívhatlak egy italra?
Persze. Az jólesne.
Az anyám üres kézzel jött el Argentínából, az apám pedig kubai emigráns.
A lányuk az Oxfordon mesterdiplomázik, és utána munkába áll a Goldmannél.
Kellően felkészült.
Hát, Jamie nem beszél velem, de hála istennek az anyjával még igen.
Teljesen őszinte leszek, Anna.
A lehető legjobb orvosi kezelést akarom Jamie-nek, de harcolnia kell.
Jelenleg szóba sem áll velem, így nem tudom beavatni a részletekbe.
Jamie végignézte, hogy mi történt Eddie-vel,
szerintem nagyon is tud a kezelésekről, uram.
Nem mindről. Hogy tudna?
A betegségük Eddie-vel nagyon ritka.
Beszéltem szakemberekkel,
pénzt adományoztam, kutatásokat szponzoráltam.
El sem tudom képzelni, milyen nehéz lehet ez önnek.
Jamie azt hiszi, tudja, mi a jó neki,
pedig nem.
Egészségesnek látszik, de nem az.
Haza kell jönnie, hogy további kezelést kapjon,
és remélem, segítesz meggyőzni.
Nagyon örülök, hogy ebben egyetértünk.
Jamie mesélte, hogy összeszólalkoztak, amikor Edward meghalt.
Mit mondott neki?
Ítélkezni akarsz?
Végignézted már olyasvalaki halálát, akit a világon mindennél jobban szeretsz?
Fogalmad sincs, milyen elveszíteni egy gyereket,
és tudni, hogy a másikra is ez vár.
Ezúttal mit műveltél?
Nem kell énekelnem a bandával, ugye?
Apáddal beszéltem.
Jamie, ki kell békülnötök.
Anna! Tudom, hogy tökéletesen eltervezted az életedet.
Ne akard helyrehozni az enyémet! Van, amit nem lehet.
Jó, de a barátodként...
Kérsz egy italt?
Én igen.
Elnézést!
Régen szerettem a focit, és egész jól is ment.
Csak sokszor beszóltak az öltözőben.
Voltam már Dugd be, Beckham,
Cristiano Ronaldú
és Sabrina, a ribi buzogány, aminek köze sincs a focihoz.
Játssz az Egyetemi Meleg Fociklubban!
A srácok jó fejek.
Az állati lenne!
És a meccs után elmehetnénk vacsizni vagy moziba.
Mi ketten?
Nem.
Nem, én csak...
Mindjárt visszajövök. Én most...
Jó ég! Így még sosem sértettek meg.
Tíz perc dumcsi, és már az oltárhoz cipelne.
Úgy nézek ki, mint aki kész elköteleződni?
Azt sem tudom, ki a franc maga!
Ezzel nincs egyedül.
Szia, Cecelia!
Jamie elmondta.
Mintha lassítva néztem volna egy karambolt.
Eddie olyan bátor volt,
de én teljesen összezuhantam.
Nem lehet túllépni rajta.
Eljárok bulizni, flörtölök egy-két pasival,
de csak ennyi.
Azt hiszem, örökre hajadon maradok.
- Mi van, Tom? - Azon tűnődtem, tudnánk-e...
Én most...
Jó, csak elrabollak.
Táncolni akarsz?
- Tudod, hogy nem tudok. - Mit akarsz? Már épp sínen voltam.
Igen, de éppen ez az, igaz?
Azért, mert te itt riszálsz kivarrt Tonyval,
amikor te és én talán, tudod...
Megtanítalak egykerekűzni.
- Tom, most fel akarsz szedni? - Igen.
Mondanál valamit?
Nagyon sajnálom.
- Nem vagyok ekkora... - Faszfej?
Semmi baj.
Ti, angolok, nehezen beszéltek az érzéseitekről.
Akarsz táncolni?
Valahogy úgy?
Nem.
Annál sokkal bénábban.
Imádom anyukádat.
Megadta a számát, ha netán kedvem lenne traccspartizni,
ami Maggie szerint nem igazi partizás, csak baráti csevej.
Segítenél a cipzárral?
Igen, persze. Csak egy kicsit...
Jamie! Jam...
Tetszik a virág?
Sajnos mű.
De titok.
Az a jó benne,
hogy legalább nem változtam tökké a bál után.
Nem bírsz leállni a poénokkal?
Nem.
Anna, jól vagyok. Csak megerőltettem magam.
Megkockáztatom, hogy jobban vagyok, mint te.
De talán az egyik nővér ad neked valamit a másnaposságra.
- Ez majd segít. - Köszönöm.
Jamie, neked valami erősebb kell.
Whisky?
Én mostanában a Buckfastra kaptam rá. Ismered?
Bejött? Tényleg?
Valamennyi abból egy kis mescallal ízesítve.
Azt hiszem, iszom egy lattét.
Styan megkért, hogy helyettesítsem, és bocsánat,
de ma Tennyson: A réven át című versét vesézzük ki,
kétségtelenül az egyik legjobb vers, amit életről és halálról írtak.
És a halált a tengerre szálláshoz hasonlítja.
Utolsó perceiben nem áhít mást, mint hogy hallja a szelíd harangzúgást,
ahogy elnyeli a sötétség.
És ahelyett, hogy félne a haláltól, inkább üdvözli.
És miért is ne?
Mert utána nincs tovább.
Nem tehet meg olyasmit, amit meg kellett volna.
Igen, de...
azt hiszem, Maggie, nem a földön töltött idő mennyisége számít,
hanem a minősége.
Remélem, kocsmapadon halok meg.
Nem szomorúan, hanem jókedvűen.
Nem, de mondjuk úgy, hogy nevetve esek le róla.
De nem azért, mert túl sokat...
Csak egy pohárral ittam, max kettővel.
Ilyen jópofa szívószálas piát, mondjuk piña coladát.
A pasim is ott van. A kedvence.
Laza puszit nyom az arcomra, de érezni, hogy van még köztünk valami.
Addigra már nagyban jótékonykodom, és ezt az emberek is tudják.
A szemem mindent elárul.
Ha meghalok, az nagy érvágás lesz a jótékonysági szektornak.
Mindenki kiborul.
Egy rendkívüli szépséget veszített Oxford.
Oké, nyilván meghalok, de... amikor eljön az időm.
De igen, egy padon.
Szóval Tennyson padja egy homokpad.
- Anna! - Anya, hogyhogy még fent vagy?
Épp éjszakás voltam.
Túlóra. Tudod, az mindig jól jön.
De mivel fent vagyok,
beszélhetek veled.
Nemsokára itthon leszel!
Tudom, olyan gyorsan elrepült.
Nem, szerintem lassan vánszorgott.
- Találkoztam Stephen Delgado anyjával. - Hogy van Stephen?
Hat számjegyű a fizetése.
Anna, beszélnünk kell valamiről.
Igen?
- Jövő hétvégén lesz a szülinapod. - Jesszus!
Mi legyen? Berúgunk a Szajnánál,
vagy csobbanunk egyet az Égei-tengerben, esetleg mindkettő?
Bármit csinálhatunk. Oda megyünk, ahova te szeretnél.
- Bárhova mehetünk? - Bárhova.
- És bármit csinálhatunk. - Bármit.
Uramatyám, az utat nézd!
Töröld le azt az önelégült vigyort a képedről!
Lassíts, kanyar jön!
Jesszus! Úristen!
Anna, egyszer már felújítottam. Vigyázz rá, kérlek!
- Ne már, ez tök jó buli! - Légyszi, az utat nézd!
Mint Elizabeth Bennett, Pemberley felé tartva.
Egy óráig tart, mire átér a birtokon.
Aztán hirtelen befordulnak, és...
Atyaúristen!
Te itt nőttél fel?
Igen.
Komolyan?
- Igen. - Ezen a helyen?
Igen.
De lepukkant!
- Végre megjöttetek! - Szia!
Anna, te egyre szebb vagy, valahányszor látlak.
Ha így folytatod, bajban leszünk.
- Hogy vagy? - Anglomán mámorban úszik.
Szia, drágám!
Apád megint elvonult olvasni.
Megmutatom, hol záratta be Erzsébet Máriát.
- Na ne! - De.
- Na ne! - Pedig de.
Ha Jamie kezd elszállni magától, emlékeztesd, hogy a hetedízigleni ükapja
főkamarás volt, vagyis ő törölte a király fenekét.
Szia! Most hallottam a hetedízigleni ükapádról.
Oké, úgy meséli el, mintha szörnyűség lenne,
de Lord Norris befolyásos volt.
- A király bizalmát élvezte. - És nem csak azt.
Megmutatom a kárpittermet. Csak utánad, kedvesem.
Meglepetés!
- Mondd, hogy nem! - Pedig de.
Meglepetés!
Rühellem a meglepetéseket.
Nem tudtam. Akkor le is fújjuk a bulit, és mehet haza min...
Nem kellene...
- De. - Igen.
Meglepetés?
- Igen! - Hurrá!
Szia!
Annára!
Bravó!
- Ez az! - Charlie, egész jó vagy.
A sulis krokettcsapat kapitánya voltam.
Egy meccset sem nyertünk.
Na jó, ki következik? Csak nem a szülinapos?
De!
Sosem játszottam.
Tényleg? Még szerencse, hogy van egy bakancslistád.
Már kidobtam a listát.
A végére értél?
Nem, csak sodródom az árral.
Ez tetszik.
- Oké, akkor... - Hajoljak előre?
Igen.
Jesszus, menjetek szobára!
Van szobánk. Erzsébet királynő aludt benne.
Oké, de krokettben
ez elég gyenge.
Csak rossz a tanárom.
Tényleg? Ez kicsit erős volt. Ki jön?
Bravó!
Elég lesz egy üveg?
Charlie-nak.
- Hozok még egyet. - Jó.
Rögtön jövök.
- Bocs, gyere! - Nem, csak utánad.
- Felviszem az üveget. - Wellington marhát vacsorázunk.
Nem, ez kintre lesz.
Jamie, válthatnánk néhány szót?
Muszáj?
Pont ma?
Hát jó!
- Hozom a seprűt. - Hagyd! Majd Luke.
- Megcsinálom. - Azt mondtam, hagyd!
Meghallgatnál?
Most az egyszer.
Beszéltem dr. Patellel, és azt mondta, van egy új gyógyszer...
Elég volt.
- Mondtam, befejeztem. - Tovább kell harcolnod!
Egek, nem fogod fel!
Nem kórházban akarom tölteni, ami hátra van.
Oxfordban akarok lenni azokkal, akiket szeretek.
Nem fogadom el.
Nem nézhetem végig, ahogy...
Az öcséd legalább harcolt.
Igen.
Edwardot tökéletesnek láttad.
- Nem pártoltam. - Rémlik, mit mondtál?
Én nem felejtem.
Idegroncs voltam.
Gyászoltam a fiamat.
Az öcsémet!
James!
Kérlek!
Csak azt akarom, hogy élj.
Ezt nem te döntöd el.
Jamie!
Milyen a szülinapod?
Még jobbra fordulhat.
Vagy rosszabbra.
Az örök optimista.
Szar ügy, mi?
Igen.
Nem lenne ilyen szar, ha ketten megemberelnék magukat.
Istenem, egyetértek! Tom és Maggie túl sokat smárolnak.
Tök zavaró.
Azt kell tenned, amit mondok. Az én szülihónapom van.
Hónap?
De amerikai vagy!
Igen.
És amerikaiként
lehetek szókimondó?
Gyanítom, úgyis az leszel.
Eddie itt halt meg?
Igen.
Azt mondtad, Eddie volt a kapocs kettőtök között.
Miért ne lehetne ugyanaz az emléke?
Nem érted.
Persze.
Nem vagyok idevalósi.
Bemegyek. Van még egy kis dolgom.
Segíthetek?
Ajándékot hoztam.
Köszönöm.
Nem kellett volna.
Semmiség.
Viszlát a vacsorán!
ÁLLJ MEG, S TŰNŐDJ! E LÉT CSAK EGY NAP;
SZELÍD HARMAT, MIT A SORS ELRAGAD - KEATS
Jó, az enyém jön.
Na ne!
Kiszámítható, de szép cipőből sosem lehet elég.
Rád gondolok majd, amikor hordom. Ami elég gyakran lesz.
Az a terv, hogy annyira hiányozzunk, hogy visszajöjj.
Gondoltál már arra,
hogy nem mész el?
Egyetem, Oxford, Goldman.
Mindig is ez volt a terv.
Oké, Vera Wang műkorcsolyázónak készült.
Giorgio Armani orvosnak tanult.
És Victoria Beckham énekesnő akart lenni.
Na, ki maradt? Tom!
- Nem tudtam, hogy ajándékozunk. - Szülinapi buli, Tom!
Jó, akkor énekeljünk neki egy dalt! Gyertek!
Oké.
Antonia mesélte, hogy Jamie és Eddie
régen ellopták az apjuk kézzel varrt cipőit, hogy hordhassák.
Állítólag...
Állítólag William tudott róla,
de titkon büszke volt, hogy szerették a stílusát.
Kár, hogy nem ismertem.
Eddie nagyon kedvelt volna.
Nem bántad meg?
Cecelia!
Zongorázol? Segíthetnél.
Igen. Jövök.
Sosem bántam meg.
Na melyik dal legyen? Oké, ez jó!
Ez az!
Magasan!
Elnézést!
Anna!
- Hogy képzeled? - Jamie!
William!
Gyerünk! Én nem...
Mi? Nem! Nesze!
Ne haragudj!
Lemaradtam az ajándékbontásról.
Mi csak...
Beszélgettünk.
- Majd iszogattunk. - Igen.
Aztán összeraktuk.
Igen. Nézzétek!
Hol a kereke?
- Hol van? - Szerintem...
Szerintem a te feladatod lett volna.
Igen, persze.
Imádom Tajpejt!
Nem.
- Kizárt! - De!
Nem hiszek neked.
Szeretném, ha koccintanánk.
Annára!
Boldog szülinapot!
Köszönöm, hogy Keats, a kocsik és Eddie segítségével
szebbé tetted ezt az estét.
Csirió!
- Csirió! - Csirió!
És...
Jamie-re!
A fiamra!
A kicsikémre!
Az életem
értelmére!
Én...
Szeretném, ha...
Én...
Bocsássatok meg!
- Igen, Jamie-re! - Jamie-re!
Csirió! Most pedig átvéve Anna gyámjának szerepét,
Davenporthoz fordulok.
Mik a szándékai, uram?
Legyünk őszinték, nagy kurafi vagy!
Bocs. Tényleg ne haragudj! Anyukád tud róla. Remélhetőleg.
- Persze hogy tudok. - Abszolút.
Szilveszterkor sincs ennyi durranás.
Mindenki megvolt neki. Még a legyet is röptében.
De úgy tűnik, lehorgonyoztál.
De szeretném, ha biztosítanál róla,
hogy Anna nem marad egyedül...
hat hónap múlva.
Bocs. Min nevettek?
Sajnálom, hogy csalódást okozok,
de ha van valami, amiben teljesen biztos lehetsz,
az az, hogy magára fogom hagyni Annát.
Már csak egy évem van az orvosiból, és miattad elvégzem.
A halálos betegségek gyógyítása csak nem olyan nehéz.
Az már lehet, hogy késő lesz, de kedves tőled, Tom.
Na hol folytatjuk a bulit?
A pihepuha ágyban.
Csak arra hajtasz, és mostantól nem adom meg,
mert többet érdemlek!
- Gyere! - Csodás!
- Szép álmokat! - Jó éjt, drágám!
Reggel találkozunk.
Apával még egyszer nekiülünk a kocsinak,
ha te is benne vagy.
Nem.
Nem?
Köszönöm.
Én is szeretlek.
- Hol is tartottunk? - Megvan, a kocsinál!
Nincs több bohóckodás!
- Nincs több bohóckodás. - Miattad...
Boldog szülinapot, Anna!
Isten éltessen, kislányom!
Már csak két hét, és utazol haza, mi amor.
Igen.
Mi a baj?
Oké.
Velem akar beszélni. Menj ki!
Na jó!
Elment.
Mesélj, mi bánt!
Nem tudom, anya. Én...
Azt sem tudom, hogyan...
Én csak...
Már nem ugyanarra vágyom, mint régen.
És tudom, hogy most nagyon sok múlik a döntésemen, de...
itt maradok.
Tessék?
Mi? Nem! Miért? Ne, Anna! Nem. Miért dobod csak így el a jövődet?
Kizárt!
Tudtam, hogy ez lesz.
- Tényleg? - Hát persze!
Azért, mert álmodozó vagy, Anna!
Sajnálom, anya. Én csak...
Nem mehetek el.
Mindig csak utólag derül ki,
hogy jól döntöttünk-e.
És akkor sem biztos.
De egyedül az a fontos,
hogy a döntés
a tiéd.
Nem akarlak cserben hagyni!
Anna!
Arra tanítottalak, hogy semmi sem lehetetlen.
És nem csak arra gondoltam, hogy bármire képes vagy.
Úgy értettem, mindenben támogatunk,
bárhogy is döntsél.
Nem lett tökéletes, de...
Kösz, anya!
Holnap megmondom nekik,
hogy nem fogadom el az állást.
Szeretlek!
Én is téged!
Szia!
Nem maradhatsz.
- Jamie! - Ne, Anna!
Beszéltél Ceceliával? Itt nincs jövőd.
Sehol sincs biztos jövőm, de te most vagy itt.
Megegyeztünk, ugye?
Igen, tudom!
Hogy elvagyunk,
de ezen rég túl vagyunk, nem?
Nem maradhatsz, Anna. Nem hagyom.
- Nevetséges vagy. - Ne mondj rám ilyeneket!
Azt hiszed, megváltoztathatsz a saját eszméid szerint,
de nem, Jamie!
Tudom, hogy nem,
mert sosem hagynám, hogy ekkora hülyeséget csinálj!
Mit csinálsz?
Most meg hova készülsz?
Egymillió szoba van ebben a házban. Biztos máshol is elalhatok.
Szia! Igen, persze.
Minden jót Amerikában!
Mosolyogjatok!
Videózom, skacok.
- De ciki! - Nem, tök jó.
Hol van Cecelia?
Igen.
Ma este randim lesz.
Dupla randi velem és Tommal?
- Az jó lenne. - Remek!
Anna, benne vagy egy tripla randiban?
Nem.
Kihagyom.
Nem beszéltél Jamie-vel?
Az eszem megáll! Ezek után nem mehetsz vissza New Yorkba.
Megmondta, hogy ne maradjak.
Szerelmes beléd, és nem tudja, miket beszél.
„Fény s árny közt, hadd pihenjen lelkem
Nem szeretett, ki könnyet sosem ejtett.”
Tennyson.
Én figyeltem. Nem a semmire kaptam a diplomát.
Jó, kezdjünk el vedelni! Ki kér egy Pimm’s koktélt? Te?
Bocs, kihagyom. Megnézem az Oxford Unitedet.
A focimeccset?
Randim lesz. Viszlát később!
Egykerekűvel a kocsmáig?
Nem. Gyere, Tom! Gyere, Anna!
De jó!
Szia!
- Helló, Laura! - Bocs.
Egy diák kért, hogy ezt készítsem ki, rendben?
Persze.
WALDEN AVAGY ÉLET AZ ERDŐBEN
Most már más szemmel olvasom.
Rájöttem,
hogy félreértettem.
Az első este olyan kedvesen próbáltad elmagyarázni,
Thoreau szerint a tudatosan élni nem azt jelenti,
hogy mindent előre eltervezünk,
hanem hogy minden apró pillanatban jelen vagyunk.
Az élet végül is csak pillanatok sorozata,
és én veled akarom tölteni az enyémet.
Bármennyi is maradt.
Thoreau épp összeroppant, amikor ezt írta.
Igen, tudom.
Mindennél jobban vágyom erre.
De ez agyrém.
Csak...
félek, hogy megbánnád.
Én azt vallom, hogy nem szabad megbánni semmit.
Egyedül csak azt, amit nem tettünk meg.
- Akarod, hogy énekeljek? - Naná!
- Még lógsz egy Celine Dionnal. - Igen.
Jamie!
Jamie?
Jamie!
Jamie?
Jamie!
A francba!
Istenem!
Nyugi, itt vagyok! Tarts ki! Hívok segítséget.
Ideje volt már, az istenit!
Sajnálom. Nem kellett volna.
Hogy van?
Másban reménykedtünk.
Súlyos tüdőgyulladással küzd.
A rák miatt nagyon legyengült az immunrendszere.
Most lenne jó megbeszélni a kezelés folytatását.
Nem. Azt Jamie dönti el.
Azt hiszem, ő rábízná a természetre,
és ezt tiszteletben kell tartanunk.
Köszönöm.
Most, hogy itt maradtál, lesz időd elmenni a körútra.
Menjünk együtt!
Az első állomás:
Amszterdam.
A piros lámpás negyed szíve.
Nem olyan fiú vagyok.
Van ott egy templom.
Egy titkos ajtó visz a szentélybe.
Elképesztően gyönyörű.
Elakad a lélegzeted.
A MOST AZ ÖRÖKLÉT KÖVE
Aztán jön Párizs.
Piálunk a Szajnánál.
Gyönyörű, igaz?
Majd Velence.
Gondolában töltjük az éjszakát.
Köszönöm.
És elmennénk Poszeidón templomába.
Magasan, egy szirtfokon áll.
És úsznánk az Égei-tengerben.
És tudatosan élnénk.
Az élet velejéig hatolnánk.
Legyen bármily zűrös!
A költészet tanítható,
de igazán csak átélni lehet.
Ki kell próbálni. Eggyé válni vele.
Befogadni és...
engedni, hogy megváltoztasson.
Mivel ez az első előadásom...
lekenyerezem önöket valami édességgel.
A feliratot fordította: Juhász Ildikó