Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jag har inte rest 1600 mil till England
för att prata med en kaxig tjej från Weehawken, New Jersey.
Titta. Den här byggnaden... Ignorera honom. Titta här.
Titta på byggnaden bakom... Det är där hon ska studera!
Bill Clinton studerade på Oxford.
Hon har redan ett jobb på Goldman Sachs som väntar på henne när hon är klar.
De som har en examen från Oxford tjänar 25 % mer än andra nyutexaminerade.
Du kunde ha sökt på Oxford på din telefon, mamma.
Där är hon ju!
- Vi kommer att sakna dig, Anna. - Jag är snart hemma igen.
Kan ni tänka er?
Vackra England.
Fast jag har hört att det regnar mycket.
Poeten Henry David Thoreau gick till skogs för att, som han sa: "leva medvetet".
Inspirerad av idén att leva ett planerat liv,
studerade jag hårt och tog examen med högsta betyg.
Jag säkrade ett jobb på Wall Street som jag sköt upp för att ta ett sabbatsår
för att studera viktoriansk poesi på Oxfords universitet.
Ett år för att uppfylla min dröm. Allt gick precis som jag planerat.
Tills det inte gjorde det längre.
Okej.
Både din skönhet och mitt intresse kommer att blekna.
Hej.
- Jag heter Anna de la Vega. - Vem är det?
En amerikan. Underbart ansikte. Chockerande skor.
Arsle!
- Jaså, regnar det? - Nej, inte direkt.
Hej.
En fish and chips, tack.
Vitling?
Kyckling?
Nej. Fisk.
Ja, vitling. Eller torsk. Eller saveloy.
Jag är inte... Jag...
Bara... Fish and chips?
- Stor? - Stor! Ja!
- Det blir 8,50. Fem minuter. - Toppen.
Jamie, det här är inte den bästa restaurangen i Oxford.
Den är bland de tre bästa. Hejsan.
Kan jag få två stora portioner torsk med ärtor, inlagd lök och pommes, tack?
Pommes?
Borde du äta pommes?
Du har rätt. Ett ögonblick i munnen, en livstid på magen.
Två extra stora pommes, tack.
Ignorera damen. Hon har inte lärt sig hur man lever medvetet.
Det är inte jag som har sagt att...
Vad gör du?
- Herregud, gömmer du dig? - Nej. Jag knyter skosnöret.
Du gömmer dig för Jessica Borne.
Det är ett under att du kan lämna huset med alla kvinnor du har dumpat.
Hon har gått nu. Hon kände säkert igen din bil.
Det är nackdelen med en ovanlig bil. Alla känner igen den.
Det var Bonds misstag. Han borde ha kört en Ford Focus.
Herregud. Du!
Jag?
Ja, du är arslet som stänkte ner mig med din bil.
Okej. Jag ber... Fan.
Din fish and chips, raring.
Jag ber verkligen om ursäkt.
Jag menar det.
Ja, jag också.
- Hallå! - Nej!
Han är här inne! Han gömmer sig för dig.
Nej.
- Jessica, raring. Hej. - Hur är läget?
Välkomna till Oxfords universitet,
en institution som har funnits här i hundratals år,
och som varje år har välkomnat en ny grupp unga människor.
Stora ledare, vetenskapliga genier och litterära visionärer
har kommit och gått igenom de här dörrarna framför er.
Ni kommer att glömma bort fester som ni gick på här
och vänner som ni mötte här,
men ni kommer aldrig att glömma det ni lärde er när ni studerade här.
Er tid här är värdefull. Den kommer att vara över på ett ögonblick.
Ta vara på den.
Ta det lugnt, du är i tid.
Ja. Jag bara... Jag var på grejen med...
- Jag heter Maggie Timbs. - Hej. Anna de la Vega.
- Är du amerikan? - Ja. Från Queens, New York.
God morgon. Jag har anlänt.
Charlie! Hur var din sommar?
Kärlekslös.
Jag hängde efter den där roddaren med bröstmuskler hårda som min...
Det här är Anna.
- Hej, nya tjejen. - Vi har träffats.
Din granne? Med de chockerande skorna.
Tänk att en charmör som du haft en kärlekslös sommar.
Kärlekslös, inte sexlös.
Och ditt vackra leende mer än kompenserar för skorna.
- Hej, allihopa. - Herregud, det är professor Styan.
Hon är min hjälte. Det är på grund av henne som jag kom hit.
Jag har tråkiga nyheter.
Jag leder forskarutbildningen i år
och kommer därför inte ha tid att undervisa er den här terminen.
Men min ersättare är mycket kapabel. Han är en av mina briljanta doktorander.
Jag sköter betygen, han undervisningen. Det kan inte bli bättre, för mig.
Jag utnyttjar inte ungdomsarbetskraft, han vill undervisa.
Så han får skylla sig själv. Okej. Vi ses säkert igen.
Varsågod, Jamie.
Tack.
Hejsan.
Herregud, du måste skämta...
Det där är en riktig godbit.
Eftersom det här är min första lektion tänkte jag börja med att erbjuda er
en muta.
Det är en... enorm tårta.
Så...
Ta för er.
Jag är mer sugen på honom än på tårtan.
Ja.
För fem år sen satt jag precis där ni sitter idag.
När professor Styan klev in tänkte jag:
"Det här är alltså kvinnan som ska tråka ut mig de kommande månaderna."
Hej. Det är du.
Hej.
Mina damer och herrar, vi har en elev som har rest ända från...?
- New York. - New York, New York. Välkommen, välkommen.
Du har inte fått tårta. Vi vill att du ska känna dig som hemma.
Det sägs ju att allt är större i New York.
Det är i Texas.
Sak samma.
Jag vill inte ha tårta.
- Inte? - Nej.
Okej. Visst.
Men eftersom mrs Mackenzie bakade den här i vårt kök,
är det lite som en förolämpning mot skolan, alla här och hela Oxford...
- Ge mig den. - Jag vill inte tvinga dig.
- Folk brukar... - Ge mig den.
- Ja, men... - Jag insisterar.
Den är jättegod.
Bra. Okej, poesi.
Jag gillade poesi, men viktoriansk poesi var för folk som min pappa.
Gubbar i höga hattar som babblar om ärofyllda krig
kanske inte låter så spännande,
men inte ens i min vildaste fantasi hade jag förväntat mig
att den viktorianska poesin skulle vara så fylld av... förtvivlan,
av skräck och skönhet, visdom och lust.
Jag skulle vilja be dig att läsa den här dikten för oss.
Den skrevs av en amerikan,
så jag tror att alla skulle uppskatta att höra den i dess ursprungliga kadens.
"Mitt ljus brinner i båda ändar. Det kommer inte att vara hela natten.
Men ah, mina fiender och åh, mina vänner, det skänker ett ljuvligt sken."
Tack.
Det där var Edna St. Vincent Millay.
Det finns många olika tolkningar, men jag ska berätta min.
Jag tror att hon vill säga att leva ett gott liv må ha sitt pris,
men det är ta mig tusan värt det.
Inget varar för alltid.
Våra passioner, våra förälskelser, till och med våra liv kan kännas korta,
men medan vi har chansen
måste vi leva dem till fullo så vi kan säga att vi verkligen har levt.
Poesi kan visst läras ut, men egentligen borde den erfaras.
Den borde testas. Den borde upplevas.
Ta den till dig och låt den förändra ditt liv.
Med det sagt, finns det bara en sak jag vill försöka lära er.
Kan någon gissa vad?
Att äta tårta?
Så ofta ni kan.
Mejla dem till mig så bokar vi ett möte.
Får jag prata med dig?
Så du är min amerikanska elev.
Och du är inte professorn jag kom hit för.
Nej, men jag hoppar bara in för professor Styan när hon inte pallar.
Hon är väldigt lat. Ledsen att göra dig besviken.
Jag är besviken.
Häromdagen...
Jag brukar inte gömma mig på gatuköksgolv.
- Eller skvätta ner folk med vattenpölar. - Ett fruktansvärt misstag.
Det var absolut inte meningen att starta en spontan wet T-shirt-tävling.
Men du hade vunnit.
Vi borde inte prata om wet T-shirt-tävlingar.
Jag har aldrig sett en. Så klart.
En gång...
Jag är faktiskt väldigt mogen.
Det känns väldigt betryggande.
- Det är jag också. - Grattis, professor Davenport.
- Din första lektion. - Vill du ha tårta?
Nej, naturligtvis inte. När har du sett mig äta tårta?
På min födelsedag?
Anna!
- Hej. - Flörtar du redan med den snygga läraren?
- Va? Nej! Jag... - Jag älskar det.
Har du en cykel?
Nej.
I Oxford måste man ha en cykel.
Okej, hoppa på. Jag känner en kille.
- Är det säkert? - Troligtvis inte.
Det är det inte.
Jag följer efter till fots.
Då hoppas jag att du är snabb.
Lycka till.
Maggie!
Jag kommer!
Herregud, inte igen.
Hej, Tom. Är allt bra?
Jag tappade Hargreaves Medicinska åkommor på foten.
Vad ironiskt.
Det här är Anna. Hon är från Amerika.
Är vårt öde att bli vänner eller älskare?
- Vänner. - Är du helt säker?
- Definitivt. - 100 %?
Vänner.
Okänsligt. De bästa är alltid de elakaste.
- Inte alltid. - Kom in.
- Har du boken jag lånade... - Nej!
Här är hon.
Hertiginnan.
Okej. Hon ser verkligen brittisk ut.
- Vilket är... bra? - Ja.
Om du gillar brittiska saker vet jag precis vad vi ska göra ikväll.
Välkommen till Naked Attraction, dejtingshowen där allt får hänga fritt.
Den är rolig. Den är klassisk. Verkligen subversiv.
Hon har rätt. Naked Attraction är subversivt.
Jag menade "En mans krav" av Elizabeth Barrett Browning.
Hör här.
"Därför, om du bevisar för mig att en kvinnas kärlek är sann,
ska jag i ett halvt år älska dig så gott som en man kan."
Hur är det subversivt?
Hon uppmärksammar 1800-talets manshoror.
Den är briljant.
Den är perfekt för professor Davenport. Jag ska skicka den.
Hon hade bråttom. Hon gick innan de avslöjade penisarna.
Där har vi dem.
Nu vill jag att du går.
Visst! Men det är bäst att du kommer. Hör du det?
- Ursäkta. Jag kan komma tillbaka senare. - Nej.
Nej, kom in. Slå dig ner.
Hur tycker du själv att det gick för dig?
Jag tycker att jag lyckades med mina insikter, observationer och analyser.
Vad tyckte du om mitt arbete?
Arbete? Ja, det var precis så det kändes.
Med 3000 ord lyckades du berätta om suffragetterna,
feminismens födelse och häxjakten i Salem.
Det är en enastående bedrift. Du gjorde allt utom uppgiften.
Okej. Då ska jag försöka förbättra den.
Nej, vänta.
Jag ber om ursäkt.
Låt oss börja om. Förlåt mig.
Konstig morgon.
Av alla dikter i boken, varför valde du just den här?
Jag anser att den har rätt om män.
Att män bara är kapabla att älska en kvinna i sex månader?
Vissa män, ja.
Men tänk om de älskar djupt under de sex månaderna.
Är saker bara meningsfulla om de varar för evigt?
Naturligtvis.
Jag tror att du valde den här dikten för att du anser att den handlar om mig,
vilket är en besvikelse eftersom jag ville veta något om dig.
Jag vill att du väljer en annan dikt. Den första som du känner dig dragen till.
Har du hittat en?
Toppen.
"Älskade, låt oss vara varandra trogna.
För världen som verkar ligga framför oss likt ett drömland,
så skiftande, så vacker, så ny..."
"Har egentligen varken glädje, kärlek eller ljus."
"Ej heller visshet eller fred eller smärtlindring.
Vi befinner oss här, likt på en skymmande slätt..."
"Omringade av förvirrade utrop om krig och flykt."
"Där ovetande arméer slåss om natten."
Fort nu, utan att tänka, vad menar Matthew Arnold?
Jag tror att sanningen är att livet är svårt.
Men vi har åtminstone varandra.
Imponerande.
Du fann hopp i den viktorianska erans mest pessimistiska dikt.
Nu vet du något om mig.
- Din pappa ringde precis... - Herregud!
- Nej, det var mitt fel. - Förlåt mig.
- Hej, Cecelia. - Hej.
- Vi var precis klara. - Ja.
- Tack. - Tack. Ja.
- Vi ses på lektionen. Förlåt. - Ja.
Anna.
Vi har fått höra att du har aldrig besökt en pub.
- Sant. - Oacceptabelt.
Ta på dig skorna och följ med oss.
Nej, inte de skorna.
Pubar är som kyrkor.
Fast vi anser dem vara heliga och besöker dem ofta.
Skål för vår nya vän Anna,
som har rest 549 mil för en 929 år gammal utbildning. Skål.
- Skål! - Ner i strupen!
Herregud, vad den kliar. Håll den här.
Varför hittar jag inte ut?
- Är det första gången du använder tröja? - Behöver vi prata om Tom?
- Visst. Gillar du honom? - Nej, men du gör det.
- Jag tycker att han är fin som snus. - Du tycker att han är som tobak?
Nej, han är jättefin, alltså.
Hej, allihopa.
Alla är jätteglada över att ha dig här. Du är en riktig nyhet.
Låt mig presentera dig för några trevliga ungkarlar. Du är väl singel? Kom.
Oxford-killar är otroligt smarta.
Du missförstår.
Nej, jag förstår precis. Du säger att alla amerikaner är dumma.
Nej, inte alls! Ni är burdusa, naiva,
vilket jag faktiskt råkar gilla.
Och angående vad är vi så smärtsamt naiva?
Småsaker. Geografi, världshistoria, er vapenkultur,
er inverkan på andra länder, hur ni envetet hyllar okunskap...
Du är full, Ian. Gå hem.
...och er totala oförmåga att förstå ironi och sarkasm.
Ja, det har du rätt i.
Du kanske kan lära mig vad ironi är? Du är säkert en jättebra lärare.
Det är jag faktiskt. Jag tror att jag skulle kunna hjälpa dig.
Maggs, jag ska bara besöka badrummet.
Gå på toa.
- Gå på toa. - Där fick hon dig allt.
Fröken Mexiko!
Fröken Mångfaldskvotering.
Ville du något?
Alla vet att du är här på grund av statistiken.
Jag förlåter dig för att du tog platsen från någon som verkligen förtjänade den,
om du bjuder på en drink.
Du kan få min.
Maggs, jag går nu. Det här är inte min typ av ställe.
Lägg av.
Jag behöver inte räddas.
Naturligtvis inte, du är otroligt läskig. Jag räddade honom.
Får jag följa dig hem?
Jag kan nog hantera Oxfords farliga gator.
Du skulle bara veta.
Stenskulpturerna är riktigt otäcka på natten.
De äter amerikaner.
Jag kanske kan skrämma bort dem med raka frågor?
Ja, det skulle definitivt fungera. Det är britternas kryptonit.
Stenfigurernas också.
Jag vill inte släpa dig ifrån ditt harem av tjejer.
Haremstjejer är faktiskt väldigt tålmodiga.
Ska vi?
Jag kommer åtminstone att minnas min första brittiska pub.
Var det första gången du besökte en pub?
Oacceptabelt.
Berätta, Anna, varför valde du Oxford?
Jag har en biblioteksfetisch.
Okej.
Jag älskar att ha böcker omkring mig.
Doften av gamla böcker är den bästa i världen.
Jag läste alla Philip Pullmans romaner som tioåring och berättelsen
om den unga flickan i den här magiska gamla staden satte sina spår.
Därför bestämde jag mig för att en dag
skulle jag sitta bland de där dammiga gamla förstautgåvorna.
Du började planera din resa hit när du var tio?
Tio och tre fjärdedelar, faktiskt.
Okej. Ja, men då så. Toppen.
Mina föräldrar har alltid uppmuntrat mig,
därför har jag aldrig ens övervägt att inte försöka.
De måste vara stolta.
De är ännu stoltare över jobbet
som finansanalytiker på Goldman Sachs som väntar på mig när jag kommer hem.
Och vad... Enkelt förklarat, vad gör en analytiker?
Man samlar in information om företag och deras konton,
sen sammanställer man allt i en rapport till kunden.
Det där låter spännande.
Alla har inte råd med en klassisk bil på en lärarlön.
Lustigt, jag undrar vad som hände med den tioåriga drömmaren.
Hon hittade en ny dröm.
Att tjäna pengar nog för att inte behöva oroa sig.
Pengar löser inte alla problem.
Det säger man bara om man själv är rik.
Jag har inget skyddsnät. Planen är college, Oxford, Goldman, punkt.
- Du har planerat allt. - Det måste man, eller hur?
Om man vill leva medvetet.
Jag tror att livet brukar kunna få även de bästa planerna att spåra ur.
Jaså?
Jag anser också att de bästa stunderna i livet
ofta är de mest oplanerade.
Hur kom du hit utan en plan?
Låt mig gissa.
Privatskola, olika privatlärare, Eton, Oxford.
- Hur visste du att jag hade privatlärare? - Säkert flera olika.
Vi har karaoke hela natten, så nu är det dags att sjunga!
Kan du sjunga bättre?
Jag är nästan säker på att jag sjunger bättre än så.
Kan du sjunga, professor Davenport?
Jag var med i ett band.
Bacteria Overflow.
Vi uppträdde två gånger, så vi var ganska stora.
Här i England, i alla fall.
Om jag köper en öl till dig, blir jag din groupie då?
- Ja, jag tror det. - Då är jag snart tillbaka med två.
Okej, det där var ganska hemskt.
Tack.
Nu ska vi få höra Coldplays "Yellow".
Jamie Davenport!
- Va? - Var är du, Jamie?
Ursäkta, men vad har du gjort?
- Jag har bokat ditt tredje gig. - De andra två var när jag var 12.
Är Jamie här?
- Du har haft gott om tid att öva. - Jag spelade bas.
Lycka till.
Var är du, Jamie?
Jamie!
- Allvarligt, Anna. Snälla, hör på... - Jamie!
Jamie!
Var inte blyg!
- Nej. - Har du hört låten förut?
Jag anser att man aldrig bör ångra det man har gjort,
utan bara sakerna man inte gjorde.
Okej, men du måste ångra den där karaoken?
Det enda jag ångrar är att jag inte sjöng en Celine Dion-låt.
Enligt traditionen måste man äta efter att ha sjungit karaoke.
Jag ska nu presentera dig för en äkta Oxford-institution.
Är det ett elefantben?
Varsågod.
Tack.
Lita på mig.
Det är gott.
Väldigt gott.
Min vän.
Tack, Dimitri.
- Det är jättegott. - Jag vet.
Okej, din tur.
Okej, nu är det mästarens tur.
- Då kör vi. - Redo?
- Åh, nej. - Jag behöver en servett.
- Nej, det gör du inte! - Jo.
Motstå. Det ska vara kladdigt.
Kom igen.
- Det är så gott. - Ja, visst är det?
Jag hade definitivt inte skrivit upp dålig karaoke och kebab
på min Oxford-önskelista men,
jag hade väldigt trevligt.
Skulle du vilja...
...följa med upp på en kopp te och en kaka?
Jag borde nog låta bli.
God natt, Anna.
Du har skämt ut dig, men nu måste du gå vidare.
Det har hänt oss alla.
- Dig också? - Nej, det är bara ett uttryck.
Jamie Davenport må ha nobbat dig,
men du kommer definitivt få mycket uppmärksamhet klädd så där.
Det var den här eller Ruth Bader Ginsburg.
- Den sexiga Ruth Bader från 60-talet? - Nej.
Den här är perfekt.
Den är amerikansk. Den är stark.
Du kommer att imponera på alla.
Tack. Och du är en väldigt stilig Dracula.
Dracula? Anthony Bridgerton. Kom igen.
Det är alltså ingen maskerad?
Wonder Woman, kan du rädda mig från den där killen?
Inte din typ?
Jag vill inte prata om molekylärbiologi. Vill du ha något att dricka?
- Om det är okej med lord Bridgerton? - Det är det absolut.
Hur kan det här vara en Halloween-fest? Anstränger sig ingen i det här landet?
Vad...? Ursäkta mig.
Förutom du. Du ser underbart konstig ut.
Och du ser ut som mänsklighetens slampiga räddare.
Så sant, Anthony.
Du får gärna skjutsa mig i ditt osynliga flygplan.
- I vad? - Ditt osynliga flygplan.
Wonder Woman har ett osynligt flygplan.
Men man kan inte se det. För det är osynligt.
Okej.
Ja.
- Ska vi dansa? - Fäll upp hjulen.
Man får inte luta sig för långt bak, det förstör koordinationen.
Det händer ofta killar med stor överkropp.
- Ska ni tävla snart? - Nej! Då hade jag inte varit ute idag.
Tävlingen kan avgöras med små marginaler.
Är allt bra?
Kom hit.
Jag är hungrig.
- Vad skrattar du åt? - Herregud.
Menar du allvar? Jag kan inte äta det där.
Det vore som att tanka en Rolls-Royce med diesel istället för högoktanig bensin.
- Du har rätt. - Jaså?
Jag vet inte vad jag tänkte. God natt.
- God natt, Dimitri. - God natt.
Wilde var ett stort fan av Keats.
Han avskydde att folk sålde Keats kärleksbrev.
"Deras små och sjuka ögon kan stirra och triumfera."
Det var allt för idag. Tack.
Jag måste lämna tillbaka min dräkt.
Jack the Ripper?
Nej. Anna, kommer du?
Anna, har du en minut?
Om du har tid skulle jag vilja visa dig en sak.
En ganska speciell sak.
Jag har redan besökt Bodleian. Det var nummer två på min lista.
- Efter? - Fish and chips.
Men har du besökt biblioteket inuti biblioteket?
Välkommen till Duke Humfreys bibliotek.
Nej, de är larmade.
Hej, Laura.
- Jag tog fram den till dig. - Tack.
Skåda den inre helgedomen.
Det är Millay.
En förstautgåva.
Den doftar så gott.
Jag såg dig på klubben igår.
Jaså?
Jag tänkte hälsa, men du hade gått.
Jag hittade varken dig eller den korkade roddaren du hängde med.
Vi gick därifrån ihop.
Du var nog för upptagen med Cecelia för att märka det.
- Hur många exemplar trycktes? - Gick du direkt hem?
- Nej. - Jag förstår.
Te och kaka, alltså?
Nej.
- Vi gick till Dimitris. - Vad?
...de flesta inte vet är att den trycktes i 126 exemplar.
Dimitris är vårt ställe.
Vårt?
Som i ditt och mitt?
När trycktes den här,
professorn?
Det var...
19...
1917.
Ja.
1917.
- Tack. Jag har lite bråttom. - En väldigt fin bok.
Vart ska vi?
Bara... Vart som helst.
- Hem till dig? - Nej. Det är för långt.
Hur snabbt kan du sätta på taket?
Tack för åkturen
hem.
Inte för att vara burdus, men vi har bara kul ihop, eller hur?
- Javisst. Kul. - Kul.
- Kul.
- Så kul. - Så kul.
Kul är allt jag har att erbjuda, så njut så länge det varar.
Får jag slå mig ner?
Visst.
Tänk, vi är berömda för det,
men jag tror bara det är turister och mormor som fikar så här.
Det sägs att du och Jamie har blivit ett par.
Jag skulle inte säga att vi är ett par. Vi har bara kul ihop.
Ja, han är bra på det.
Men är du?
Jag vet att vi anser oss vara moderna kvinnor,
men det är svårt att inte bli känslomässigt involverad.
Lita på mig, Anna. Det är inte värt smärtan.
Hoppas teet smakar.
Vi kom överens om att vi bara ska ha kul ihop.
Kul? Det är ju toppen. Så kul!
Du måste sluta säga "kul".
Men det är kul. Dessutom vet du att det tar slut när du åker hem.
Precis. Vi tröttnar säkert ändå om en månad eller två.
Gissa vilken som liknar mitt ex.
- Anna. - Nej.
Anna, det vore en ära.
Titta, de ska på bal. Jag vill också gå på bal.
PAPPA
Jag är inte...
Sjuhundrafemtio år att fira och du vill inte gå?
- Du är tråkig. - Nej, det är balerna som är tråkiga.
Vi kan göra precis vad du vill, utom det.
- Vad som helst? - Ja.
- Kan vi åka hem till dig? - Giftbuskarna är livsfarliga just nu...
- Visst. - De liksom...
BLI MIN VALENTIN?
MEN INTE MIN SANKT VALENTIN FÖR HAN HALSHÖGGS AV CLAUDIUS II GOTHIAIS
Anna! Läser du allt du behöver veta för jobbet på Goldman Sachs?
Bli inte distraherad. Din framtid är alltför viktig.
Klunka!
STAKBÅT
Det kommer lite annat folk också från...
Jag kan fortfarande inte sluta stirra på allt som en turist.
Det känns helt overkligt att Shelley, Tolkien och Wilde
vandrade genom dessa trädgårdar.
Vi har inget liknande hemma. Ingen sådan här... historia.
Ja, men ni har andra saker.
Baseboll.
Väldigt stora bilar.
Om du gillar det här borde du verkligen göra en ordentlig rundtur av Europa
innan du åker hem.
- En rundtur? - Som Byron gjorde. Du måste börja i Paris.
- Bli berusad vid Seine, så klart. - Så klart.
Sen hade jag åkt till Venedig och tillbringat natten på en gondol.
Sen hade jag åkt till Grekland och besökt Poseidons tempel.
Det ligger på en udde vid Egeiska havet.
Sen hade jag satt mig på en vacker strand för att, som Tennyson sa,
se "solnedgång och aftonstjärna".
Någon annan har visst också en plan.
Ja, jag har nog det.
Och du måste...
Du måste besöka Red Light District i Amsterdam.
Det är inte min grej.
Nej, det ligger en kyrka där, Vår Herre på vinden.
Den har en undangömd dörr som leder till en oas.
Den är så vacker. Man blir helt mållös.
Vi kan åka tillsammans.
Tillsammans?
Jag vet inte, professorn. Det låter seriöst. Jag vill bara ha kul.
Snart åker jag hem till New York.
Ja, det gör du.
Istället för en ordentlig rundtur, kan vi kanske göra en liten.
Hemma hos mig.
Hos dig?
- Har du ett hem? - Det har jag faktiskt.
Det har gått så lång tid att jag antog att du bodde i din bil.
Jag vet att allt inte är på plats än.
Det var bara ett år sen jag flyttade från college.
Min faster lämnade huset till mig.
Alltså, hon är inte död.
Hon tyckte att det skulle bli för jobbigt att renovera
och dessutom flyttade hon till Kroatien.
Har du byggt de här leksaksbilarna?
De är modellbilar.
Men ja, när jag var barn, med pappa och min bror, Eddie.
Det är svårare än man kan tro.
Varje bil tog flera dagar att göra. Vi jobbade i timtal, långt in på natten.
Och när jag blev äldre började vi jobba på riktiga bilar.
Som Jaguaren?
Ja, den...
Den var den sista vi gjorde tillsammans innan Eddie dog.
- Jag beklagar... - Det är lustigt.
Alla i ens familj har sin roll, eller hur?
Och när han var borta insåg jag att jag inte bara förlorat... min bror,
utan också mina kommunikationsmöjligheter med min far.
Har ni pratat om det?
Nej, vi är engelsmän. Vi pratar inte om våra känslor.
Just det.
Det här är nog första gången
jag berättar för någon att jag inte pratar med pappa.
- Hur dog han? - Vi fortsätter med rundturen!
Du har inte sett sovrummet. Världens bästa utsikt.
Och var försiktig, jag har precis lagt in nya mattor.
God morgon.
Ska du någonstans?
Ja, jag glömde att jag måste göra en sak.
Styan har tilldelat mig ännu ett ansvarsområde.
På sätt och vis bad Styan dig att ta ansvar för mig också.
Ursäkta.
Maggie skickade ett meddelande om roddtävlingen nästa helg. Hänger du på?
Förlåt, vad sa du?
Roddtävlingen nästa helg.
Kommer du till den?
Nej, jag tror inte att jag kan det.
Jag kommer att vara upptagen i några veckor nu.
Jag måste fokusera på min doktorsavhandling.
Just det. Så klart.
Jag går och byter om.
Ja, toppen. Tack.
Oxford!
Sänk dem, Oxford!
FÖRLÅT, JAG ÄR PÅ BIBLIOTEKET IGEN. HA SÅ KUL. BLI ALLTFÖR FULL.
Kommer han?
Nej, han pluggar. Vi har inte setts på hela veckan.
Han ville säkert komma.
Hans avhandling är viktig, jag förstår det.
- Laura! Hej. - Hej! Vad roligt att så många är här.
Ja, alla verkar vara här, utom Jamie.
Fast du måste vara trött på att träffa honom i biblioteket varje dag.
Det var flera veckor sen jag såg Jamie.
Jag ska tränga mig fram till baren. Vill ni ha något?
- Nej, tack. - Okej.
Det är säkert bara ett missförstånd. Jamie är inte den otrogna typen.
Du visste att han var en charmör och du sa att du inte var ute efter något seriöst.
Cecelia varnade mig för honom.
Sa hon: "Jag vill dig bara väl," eller "Håll dig borta, annars..."?
Fan, det var "håll dig borta."
Är hon här?
- Letar du efter mig? - Hej, Ridley.
Följde Cecelia inte med er idag?
Nej, hon har jobbat hårt den senaste veckan.
Man borde relegeras om man missar roddtävlingen.
Damerna vann med exakt den längd jag satsade på, 152.
Jag har vunnit 500 pund!
- Herregud! - Jag bjuder på öl.
- Kom. - Till baren!
Vad vill ni ha?
Det är helt okej om han vill träffa andra.
- Visst. - Men han får inte ljuga om det.
- Nej. - Nej.
Nej. Gå och sparka in hans dörr.
- Jag kan koden. - Ännu bättre. Använd den.
Ja!
Skit samman.
- Samma? - Ja.
Skit samma!
Jamie?
Jag ska köpa kaffe.
Vill du ha en?
Du måste vara utmattad.
Herregud.
Nej. Anna, vänta...
CYTOSTATIKABEHANDLING
- Vad är det här? - Ut.
- Jamie, är du... - Ut härifrån!
Eddie hade cancer.
De försökte allt.
Alla behandlingar som finns, olika kliniska studier...
Till slut ville han inte försöka mer.
Den extra tid det gav honom, tillbringade han på sjukhuset med smärta.
Man lever inte längre, man dör bara långsammare.
Min far, en person som alltid vägrat att förlora,
förstod inte varför han vägrade slåss in i det sista.
Men vissa saker kan man...
Man kan inte slåss mot sin egen kropp när den vägrar samarbeta.
Jag bara...
Jag förstår inte hur du har hanterat allt det här.
Jag har haft Cecelia,
som var Eddies flickvän.
Hon stod vid hans sida genom allt. Hon blev som en del av vår familj.
Hur mår din mamma?
Inte bra, men hon är tuff.
Hon får inte allt att handla om henne, till skillnad från min far.
Till och med när Eddie låg inför döden fortsatte han att tjata på honom.
Det ledde till att vi bråkade och sa saker till varandra.
Hur som helst...
Nu är jag i samma situation. Det är genetiskt.
Det du såg var min sista behandling.
Jag kanske vinner lite tid på den, kanske inte.
Oavsett, så tänker jag avsluta behandlingen nu.
Och min far vägrar helt enkelt att respektera mitt val.
Jag hade nog valt det här som min sista måltid.
Vad hade du valt?
Hur är det här roligt?
Det är roligt för vi är nog de två personerna i den här staden
som minst behövde en seriös relation.
Slösa inte bort tiden du har kvar här på mig.
Jag såg hur det gick för Cecelia, med Eddie.
Jag vägrar utsätta dig för det.
Vi sa att vi skulle ha kul, och det har vi haft. Jättekul.
Men min sjukdom är inte kul, så nu måste vi avsluta det här.
Med en kebab.
Även om något är kortvarigt, kan det ändå vara meningsfullt.
Jag kommer aldrig att förstå vad du går igenom,
men du behöver inte göra det ensam.
Oplanerade saker händer i livet,
och en irriterande briljant man sa en gång...
...att det är då de bästa stunderna sker.
Inget har förändrats.
Vi fortsätter ha kul.
Ja.
Vi fortsätter ha kul.
Nej!
DET HÄR SER KUL UT! UTSÅLT
Professor Styan.
Ursäkta, men du sitter väl i kommittén för 750-årsbalen, inte sant?
Det gör jag.
Jag vet också att du avskyr allt som är...
Hur var det nu?
...pråligt, fjantigt och smaklöst, men utklätt till elegant.
Ja. Det låter som något jag skulle säga.
Men...
Jag undrade bara vilken sorts grepp man använder på...
Ursäkta mig!
Herregud! Ska vi gå allihop?
Du?
Jag är här.
- Hej, mamma. - Hej, raring.
- Du ser fenomenal ut. - Tack.
Jag ska bli full och åka ett jävla pariserhjul.
Jag skulle vilja presentera min vän, Anna.
Jag hörde rykten om att min son dejtade en väldigt söt amerikansk tjej.
Ja, det hörde jag också, men jag gav inte upp för det.
Ursäkta. Kan vi få byta ett ord med lady Davenport?
Naturligtvis.
Det är säkert något trist.
Jamie, vi kanske skulle kunna...
Är vårt öde att bli vänner eller älskare?
Inget av dem.
- Tom. - Det fanns ett tredje alternativ.
Hej. Anna, du ser helt...
Visst är hon vacker?
Synd att du inte såg det utan klänningen och de högklackade skorna.
Va? Trodde du att det var Maggie jag tittade på?
Hur hade det sett ut? Maggie och jag, vi är bara
vänner.
Det är enklast. Bli inte involverad, bli inte sårad.
Hej, Anna.
Ska vi ta något att dricka?
Visst, gärna.
Så min mamma kom tomhänt från Argentina och min pappa emigrerade från Kuba.
Nu ska deras dotter ta examen från Oxford och snart börja på Goldman.
Du har kollat upp mig.
Jamie kanske inte pratar med mig, men han pratar fortfarande med sin mamma.
Jag ska vara uppriktig mot dig, Anna.
Jag vill ge Jamie bästa möjliga behandling,
men han måste kämpa.
Eftersom han inte pratar med mig, kan jag inte ge honom all information.
Jamie såg vad som hände med Eddie,
så jag tror att han känner till behandlingarna.
Han känner inte till alla.
Det han och Eddie har är otroligt ovanligt.
Jag har pratat med folk, donerat pengar, sponsrat forskning.
Jag kan inte föreställa mig hur jobbigt det här måste vara för dig.
Jamie tror att han vet bäst, men... det gör han inte.
Han ser frisk ut, men det är han inte.
Han måste åka hem för att få ytterligare behandling.
Jag hoppas att du kan övertyga honom.
Jag är så glad att vi kunde komma överens.
Jamie sa att ni sa saker till varandra när Edward dog.
Vad sa du till honom?
Du har mage att döma mig?
Har du sett någon som du älskar mer än ditt eget liv dö?
Du vet inte hur det känns att förlora ett barn,
och veta att du snart kan förlora ännu ett.
Vad har du gjort? Inte anmält mig att sjunga med bandet, hoppas jag?
Jag pratade med din far.
Jamie, du måste lösa det här.
Anna. Jag vet att du har planerat ditt liv in i minsta detalj.
Du behöver inte försöka fixa mitt. Vissa saker går inte att laga.
- Som din vän tror jag att han... - Vill du ha något att dricka? Jag vill.
Ursäkta mig.
Nej, jag älskade fotboll. Jag var bra på det också.
Tyvärr var omklädningsrummet väldigt homofobiskt.
De brukade säga saker som att jag var skruvad som Beckham,
kalla mig för Cristiano Ronald-åh,
och Sabrina tonårsfjollan, som inte ens hade med fotboll att göra.
Du borde gå med i skolans homosexuella fotbollsklubb.
- De är så trevliga. - Det skulle jag gärna.
Och efter en match, kanske vi kan äta middag och se en film?
Du och jag?
Nej. Jag ska bara...
Jag kommer snart. Jag ska bara...
Jag har aldrig blivit så förolämpad.
Vi pratar i tio minuter och han planerar giftermål.
Ser jag ut som att jag är redo att binda mig?
Jag har ingen aning om vem du är.
Det vet nog inte jag heller.
Hej, Cecelia.
Jamie berättade...
Det var som att se en bilkrasch i slow motion.
Han var så modig, men jag...
...blev helt förkrossad.
Jag kan inte komma över det.
Jag går ut, ibland flirtar jag med någon kille, men...
...det är allt.
Jag kommer nog att förbli ungmö.
- Vad är det, Tom? - Jag undrade bara om vi...
Jag ville bara...
Okej, men om jag tar...
Dansar vi?
- Du vet att jag inte kan dansa. - Vad är det? Jag hade något på gång.
Ja, det var just därför.
Du står där och dansar med tatuerade Tony, när du och jag kanske skulle kunna...
- Jag kan lära dig att cykla enhjuling. - Flirtar du med mig?
Ja, det gör jag.
Något du vill säga?
Jag ber om ursäkt.
- Jag betedde mig som... - Ett arsle?
Det är lugnt.
Engelsmän har svårt för att prata om sina känslor.
Vill du dansa?
Som de gör?
Nej. Mycket sämre än så.
Jag älskar din mamma.
Hon gav mig hennes nummer och bad mig att ringa henne för att surra lite.
Maggie förklarade att det bara betyder att hon vill prata.
Kan du dra ner dragkedjan?
Ja, absolut. Jag känner mig bara lite...
Jamie?
Jamie! Jam...
Gillar du blommorna?
De är inte riktiga. Men säg det inte till någon.
Som tur var förvandlades jag inte till en pumpa förrän balen var slut.
Kan du existera utan din ironi?
Nej.
Jag mår bra. Jag var bara överansträngd.
Jag mår troligtvis lite bättre än vad du gör.
Vi kan fråga om du kan få något för att bota din baksmälla.
- Det här borde hjälpa. - Tack.
Du behöver nog något lite starkare.
Whisky?
Jag dricker ofta Buckfast nu för tiden. Har du hört talas om det?
Jaså, det gör du?
Ibland blandar jag det med lite mescal.
Jag tror jag föredrar en latte.
Professor Styan har bett mig hoppa in igen, jag ber om ursäkt,
för att diskutera Tennysons "Avskedet",
som förmodligen är en av de bästa dikterna om liv och död som någonsin skrivits.
Och han jämför döden med att ge sig av till sjöss.
När han står inför sitt sista ögonblick är hans önskan att höra en klocka klämta
och därefter slukas av mörkret.
Istället för att frukta döden, bejakar han den.
Och varför inte?
För att det är slutet på allt.
Det är slutet på allt som du borde ha gjort.
Ja.
Men, Maggie, det viktigaste kanske inte är hur långt ditt liv är,
utan vad du gör med det.
Jag hoppas att jag dör i en bar.
Inte på ett sorgligt sätt. På ett roligt sätt.
Till exempel att jag skrattar och ramlar av stolen.
Alltså inte för att jag druckit för... Jag har druckit en drink eller två.
En rolig drink, med sugrör. Piña colada, något sådant.
Min pojkvän är där. Han älskar det.
Han kysser mig ömt på kinden för att visa att vi tycker om varandra.
Vid det laget sysslar jag mycket med filantropi, vilket folk nog märker.
Det syns i mina ögon att jag bryr mig.
Så min död blir en stor förlust för välgörenhetssektorn.
Folk är väldigt upprörda. Oxford har förlorat en så vacker själ.
Jag dör ju ändå, men det är liksom rätt tillfälle.
Men ja, jag dör i en bar.
Okej, det var inte det Tennyson menade.
Anna!
- Mamma, är du redan vaken? - Jag har jobbat natt.
Jag tackar aldrig nej till övertid.
Och eftersom jag är vaken, kan jag prata med dig.
Snart kommer du hem!
Jag vet. Det har gått så fort.
Nej, du har varit borta jättelänge. Jag träffade Stephen Delgados mamma.
- Hur mår han? - Han har redan en sexsiffrig lön.
Anna, jag måste prata med dig om en sak.
Ja?
- Du fyller år nästa helg. - Herregud. Jamie!
Vad föredrar du? Ska vi dricka oss berusade vid Seine,
eller ska vi bada i Egeiska havet, eller ska vi göra båda?
Vi kan göra vad som helst, åka vart du vill.
- Vart jag vill? - Vart du vill.
- Och göra vad som helst? - Vad som helst.
Herregud, titta på vägen!
Herre... Sluta se så självbelåten ut.
Sakta ner, vi ska svänga!
Herregud!
Jag har redan restaurerat bilen en gång. Kör försiktigt.
- Kom igen, det här är så kul! - Fokusera på vägen.
Jag känner mig som Elizabeth Bennett på väg till Pemberley.
Det tar henne en timme att korsa tomten. Plötsligt rundar de ett hörn och...
Herregud!
- Växte du upp här? - Ja.
Här?
- Ja. - I det där huset?
Ja.
Sjaskigt ställe.
- Ni är här! - Hej.
Du är vackrare varje gång vi ses. Fortsätter du så, kan vi inte vara vänner.
- Hur mår du? - Hon är hänförd av Englands charm.
Hej, raring.
Din far ska bara läsa klart en sak.
Låt mig visa var Elizabeth höll Mary fången.
- Nähä? - Jo.
Blir han alltför stroppig kan du påminna honom om
att han sju generationer bakåt är släkt med en toalettbetjänt
vars jobb var att torka kungens stjärt.
Din mamma berättade precis om din släkting som levde för sju generationer sen.
När hon berättar den historien låter det som en dålig sak,
men lord Norris var en mäktig man. Han stod kungen nära.
På mer än ett sätt.
Låt mig visa dig gobelängrummet. Stig på.
Överraskning!
- Det är inte sant. - Det är sant.
Överraskning!
Jag gillar inte överraskningar.
Oj, förlåt. Men då får vi ställa in födelsedagen och skicka hem...
Ska vi...?
- Visst. - Ja.
Överraskning?
- Ja! - Ja!
Hej.
- Skål för Anna! - Skål för Anna!
Snyggt!
- Ja! - Charlie, du är faktiskt ganska bra.
Jag var lagkapten för skolans krocketlag.
Vi förlorade varenda match.
Vems tur är det? Kan det vara födelsedagsbarnets?
- Ja! - Jag har aldrig spelat förr.
Då kan du bocka av det på din lista av saker du aldrig har gjort.
Jag har inte kvar listan.
- Har du gjort allt redan? - Nej, jag tar varje dag som den kommer.
Det låter bra.
- Okej, så... - Ska jag böja mig fram?
Ja.
Herregud, skaffa ett rum.
Vi har ett rum. Drottning Elizabeth har sovit där.
Det där var faktiskt
jättedåligt.
Min lärare är ganska dålig.
Jaså? Lite orättvist kanske. Vems tur är det?
Snyggt!
Räcker det med en flaska?
Charlie...
- Jag hämtar en till. - Okej.
Jag kommer strax.
- Ursäkta. Nej, varsågod. - Ursäkta.
- Jag tar upp den här. - Vi ska ha biff Wellington.
Den här är till där ute.
Jamie, kan vi prata?
Måste vi det?
Just idag?
Okej.
- Jag hämtar kvasten. - Låt bli. Luke kan ta det.
- Det behövs inte. - Låt bli, sa jag!
Kan du lyssna på mig?
Bara den här gången.
Dr Patel berättade att det finns en ny medicin...
- Inga fler mediciner. Det räcker nu. - Du måste fortsätta kämpa!
Du förstår inte!
Jag vill inte ligga på sjukhus den tid jag har kvar.
Jag vill vara i Oxford.
Göra det jag älskar, vara med de jag älskar.
Jag vägrar godta det.
Jag kan inte bara se på när du...
Din bror kämpade åtminstone.
Ja.
Edward gjorde aldrig något fel enligt dig.
- Jag favoriserade honom inte. - Minns du vad du sa? För jag minns det.
Jag var förkrossad.
Jag sörjde min son.
Min bror!
James.
Snälla.
Jag försöker bara hålla dig vid liv.
Det här är inte ditt beslut.
Jamie?
Har du en bra födelsedag?
Den kan fortfarande bli bättre.
Eller sämre.
Vilken optimist.
Det är en skitsituation, eller hur?
Ja, det är det.
Fast den hade blivit bättre om folk kunde uppföra sig trevligare.
Jag vet. Det är så jobbigt att Tom och Maggie pussas hela tiden.
Det är obehagligt.
Du måste göra som jag vill. Det är min födelsedagsmånad.
Månad?
Du är så amerikansk.
Ja.
Och eftersom jag är amerikansk, får jag ställa en rak fråga?
Jag antar att du ändå tänker göra det.
Dog Eddie här?
Ja, det gjorde han.
Du sa att Eddie hade sin roll i er familj.
Varför kan inte minnet av honom spela samma roll?
Du förstår inte.
Naturligtvis. Jag kommer inte härifrån.
Jag går in. Jag har några saker att göra.
- Vad kan jag hjälpa dig med? - Jag har en present till dig.
Tack. Det behövdes inte.
Det var så lite. Vi ses vid middagen.
STANNA UPP OCH BEAKTA LIVET VARAR BLOTT EN DAG
EN ÖMTÅLIG DAGGDROPPE PÅ DESS FAROFYLLDA VÄG
Okej. Öppna min nu.
Lägg av!
Förutsägbart, men man kan aldrig ha för många par bra skor.
Jag ska tänka på dig varje gång jag har dem på mig. Vilket blir ofta.
Planen är att få dig att sakna oss så mycket att du måste komma tillbaka.
Har du funderat på att inte åka?
College, Oxford, Goldman. Det har alltid varit min plan.
Vera Wang planerade att bli konståkare. Giorgio Armani utbildade sig till läkare.
Och Victoria Beckham ville bli sångerska.
Vem har inte gett sin? Tom!
- Jag visste inte att vi gav presenter. - Det är en födelsedagsfest!
Då får du sjunga en sång i stället.
Okej.
Antonia berättade att Jamie och Eddie
brukade stjäla deras pappas handgjorda skor och ha dem på sig.
Tydligen visste William att de tog dem,
men i hemlighet var han stolt över att de gillade hans stil.
- Jag önskar att jag hade träffat Eddie. - Eddie hade gillat dig.
Har du någonsin ångrat det?
Cecelia!
- Kan du spela? Vi behöver hjälp. - Det kan jag. Jag kommer.
Jag skulle aldrig kunna ångra det.
Okej, vad ska vi spela? Okej.
Ja!
Det var högt.
Ursäkta mig.
Anna?
- Hur vågar du? - Jamie?
William?
Kom igen! Jag tror inte...
Va? Nej! Där!
Hallå där!
Förlåt mig. Jag missade när du öppnade presenterna. Vi...
Vi började...
Vi började prata.
- Vilket ledde till att vi började dricka. - Ja. Vi har byggt klart den.
Ja. Titta.
Var är hjulen?
- Var är hjulen? - Jag tror...
Jag tror hjulen var ditt ansvarsområde.
Det får du gärna.
Jag älskar Taipei!
Nej.
- Är det sant? - Ja.
Jag tror dig inte.
Jag vill utbringa en skål.
För Anna.
Grattis på födelsedagen. Tack för att du med hjälp av Keats, bilar och Eddie,
har förverkligat den här kvällen.
- Skål! - Skål!
Och...
...för Jamie.
Min son.
Min pojke.
Mitt livs kärlek.
Jag...
Jag skulle... Jag vill...
Jag...
Ursäkta mig.
- Ja! Skål för Jamie. - För Jamie.
Skål. Nu vill jag ta på mig rollen som Annas förmyndare
och fråga er, mäster Davenport, vad är herrns avsikter?
Jag menar, alla vet att du bara låg runt.
Jag ber om ursäkt, men din mamma vet också det. Hoppas jag.
- Det är klart att jag vet. - Absolut.
Han satte oftare på tjejer än på skorna. Han låg med precis vem som helst.
Men nu verkar du ha stadgat dig.
Men jag vill att du försäkrar oss om
att du inte tänker lämna Anna om sex månader eller så.
Förlåt, men varför skrattar ni?
Jag är ledsen att göra dig besviken, men en sak är helt säker,
och det är att jag kommer att lämna Anna.
Jag har ett år kvar på läkarlinjen, jag ska plugga vidare för din skull.
Att bota obotliga sjukdomar kan inte vara så svårt.
Det är nog för sent för min del, men jag uppskattar det.
Var ska vi fortsätta festen?
Du ska gå och lägga dig.
Ni vill bara en sak,
och jag tänker inte ligga med någon för jag är värd mer.
- Kom nu. - Fantastiskt.
- Sov gott. - God natt, raring.
- Vi ses imorgon. - God natt.
Pappa och jag tänkte fortsätta med bilen, om det är okej?
Nej.
Nej?
Tack.
Jag älskar dig också.
- Var var vi? - Ja. Bilen!
Och inget trams.
- Inget trams. - Det var ditt fel...
Grattis, Anna!
Om två veckor är du hemma igen, raring.
Ja.
Vad är det?
Okej.
Han har gått.
Berätta allt.
Jag vet inte, mamma. Jag...
Jag vet inte ens hur...
Jag...
Jag vill inte samma saker som jag trodde att jag ville.
Och jag vet att det är viktigt att jag inte tar fel beslut, men...
...jag tänker stanna här.
Va?
Va? Nej, Anna! Varför förstör du din framtid så här?
Nej!
Jag visste att det skulle bli så här.
- Gjorde du? - Ja, naturligtvis!
För att du är en drömmare, Anna!
Förlåt, mamma. Men jag...
Jag kan inte åka härifrån.
Man vet aldrig om ett val man gör
är rätt eller fel förrän man har gjort det.
Och även då...
Men det viktiga är att det är du som måste välja.
Jag vill inte göra dig besviken.
Anna.
Jag har alltid sagt att du klarar allt.
Och jag menade inte bara att du är kapabel till vad som helst,
utan också att vi stöttar dig oavsett vad du väljer att göra.
Den är inte perfekt, men vi...
Tack, mamma.
Imorgon tänker jag meddela dem att jag tackar nej till jobbet.
Jag älskar dig.
Hej då.
Du kan inte stanna.
- Jamie. - Nej, Anna.
Har du pratat med Cecelia? Du har ingen framtid här.
Framtiden är inte garanterad någonstans, men du är här.
Vi var överens, eller hur?
Ja, jag vet.
Kul. Men vårt förhållande är mer än så nu, eller hur?
Du får inte stanna. Jag tillåter det inte. Nu är du löjlig.
Sluta berätta för mig hur jag är!
Du verkar tro att du kan forma mig efter dina ideal, men det kan du inte.
Det vet jag, för jag skulle aldrig låta dig ta ett så otroligt korkat beslut.
Vad gör du?
Vart ska du?
Huset har en miljon rum. Jag hittar nog ett annat att sova i.
Hej då. Ja, självklart.
Lycka till i Amerika.
Okej, se glada ut.
Jag filmar, hörni.
- Okej, pinsamt. - Nej, det blev bra.
Var är Cecelia?
Ja.
Jag har nog en dejt ikväll.
Ni kan dubbeldejta med mig och Tom!
- Jättegärna. - Toppen.
Anna, vi kanske ska trippeldejta?
Nej.
Har ni fortfarande inte pratat? Det här är ju galet.
Du kan inte bara åka tillbaka till New York.
Han vill inte att jag ska stanna.
Han är kär i dig. Han vet inte vad han säger.
"Hälften ljus, hälften skugga. Låt min ande sova.
De lärde sig aldrig älska, de som aldrig kunde gråta."
Tennyson.
Jag har lyssnat. Det måste man för att ta examen här.
Okej. Dags att börja dricka. Vem vill ha Pimms? Pimms?
Jag kan tyvärr inte. Jag ska se Oxford United spela.
En fotbollsmatch?
Det är en dejt. Vi ses senare.
- Ska vi cykla enhjuling till puben? - Nej. Kom, Tom. Kom, Anna.
Hej.
- Hej, Laura. - Ursäkta.
En elev bad mig ta fram den här boken. Är det okej?
Javisst.
SKOGSLIV VID WALDEN
Den har en annan innebörd nu.
Jag insåg att jag hade tolkat den fel.
På vår första dejt försökte du så artigt förklara för mig
att när Thoreau sa att man ska leva medvetet,
menade han inte att man ska planera allt,
utan att man ska leva varje ögonblick med beslutsamhet.
För många små ögonblick är vad livet består av.
Och jag vill att mina ska vara med dig.
Hur många vi än har kvar.
Thoreau skrev det där under ett psykiskt sammanbrott.
Ja, jag har hört det.
Jag vill det här mer än något annat. Men det är vansinnigt.
Jag är rädd att du kommer att ångra det.
Jag anser att man aldrig bör ångra det man har gjort,
utan bara sakerna man inte gjorde.
Ska jag sjunga?
Absolut. Du är fortfarande skyldig mig en Celine Dion-låt.
Ja.
Jamie.
Jamie?
Jamie!
Jamie?
Jamie!
Helvete.
Herregud.
Jag är här.
Det var banne mig på tiden!
Ursäkta. Jag borde inte...
- Hur mår han? - Inte så bra som vi hade hoppats.
Han kämpar mot en allvarlig lunginflammation.
Cancern har försvagat hans immunförsvar.
Vi borde diskutera hans behandlingsplan.
Nej, det bestämmer Jamie.
Han föredrar nog att låta naturen ha sin gång,
och det måste vi respektera.
Tack.
Nu när du har stannat kvar, kan du åka på din rundtur.
Vi åker tillsammans.
Första stoppet,
Amsterdam.
Mitt i Red Light District.
Det är inte min grej.
Det ligger en kyrka där.
En undangömd dörr som leder till en oas.
Den är så vacker att man blir helt mållös.
EVIGHETEN BESTÅR AV ÖGONBLICK
Och till Paris.
Vi dricker oss berusade vid Seine.
Visst är den vacker?
Sen till Venedig.
Vi tillbringar natten på en gondol.
Tack.
Sen skulle vi besöka Poseidons tempel.
Högt uppe på en udde.
Och simma i Egeiska havet.
Och vi skulle leva medvetet.
Och njuta av allt livet har att erbjuda.
Oavsett hur rörigt det blir.
Poesi kan läras ut, men egentligen borde den upplevas.
Prövas, testas, erfaras.
Ta den till dig och låt den förändra ditt liv.
Eftersom det här är min första lektion...
...tänkte jag börja med att erbjuda er en muta.
Undertexter: Lina Olsson