Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Krećemo.
Svi se pitaju
zašto hodam okolo s ovom kamerom.
Evo Claudine, ona radi u Odjelu za naplatu.
Snimam ovo kako bi mama vidjela gdje radim.
Ovo je Odjel za naplatu. Mislim da nitko nije ovdje.
Ja sam ovdje, tuko.
Gledala sam na drugu stranu.
Ovdje je Pammy, ona je duša od čovjeka.
O, da.
19. TRAVNJA 1995. ZGRADA ALFRED P. MURRAH
Radila sam u kreditnoj uniji u saveznoj zgradi u centru.
G. Mog, ovdje Amy iz kreditne unije.
SLUŽBENICA KREDITNE UNIJE
Bila sam uzbuđena jer sam trebala prodati prvu kuću.
Kad sam tog jutra otišla na posao,
razgovarala sam o tome s drugima.
Evo Claudette.
Bok!
Trčkarala sam sam uokolo i razgovarala sa svima.
Nisam radila, znate.
Bok, mama.
Sviđali su mi se moji kolege.
U zgradi je vladalo zajedništvo.
Ovo je Mary.
Bok, mama i tata.
Cijelo moje društvo bili su ljudi s posla.
Bili su mi prijatelji.
Nisam to dovoljno cijenila.
U saveznoj zgradi poslovale su agencije Socijalnog osiguranja,
Ministarstva stanovanja i urbanog razvoja, ATF-a, Tajne službe i jedan vrtić.
Mali Tony tad je imao šest mjeseci.
A ja sam radila kao sudska izvršiteljica na okružnom sudu niz ulicu.
ZGRADA MURRAH OKRUŽNI SUD
Htjela sam ga moći obilaziti.
Vrtić u zgradi Murrah bio je blizu,
pa smo ga ondje upisali.
Čeka vas velika poslastica u vijestima u 16 h.
Vodimo vas u svijet mašte...
Imala sam 30 godina.
NOVINARKA KWTV-A
Na Kanalu 9 radila sam devet dana.
Tog sam dana bila uzbuđena
jer sam trebala voditi vijesti u 16 sati.
Počeli smo stvarati temelj za novu emisiju
koja će početi na Kanalu 9.
Nosila sam zeleni sako i veliku bijelu košulju.
Stavila sam nakit i htjela sam dobro izgledati.
Sjećam se svog uzbuđenja.
Dan je bio divan.
Imamo li...
LIJEČNIK HITNE MEDICINE
Radio sam kao specijalizant na odjelu hitne službe.
Kad sam završio u sedam ujutro, vrtjelo mi se, bilo mi je zlo
i htio sam spavati.
Prijatelj me je pozvao na doručak.
U četiri godine rada nijednom nisam otišao.
No tad sam pristao.
Kolegica Robin, koja je bila u sedmom mjesecu trudnoće,
došla je i sjela za stol pored mene
kad je zazvonio telefon.
Odjednom sam čula tutnjavu u glavi.
AMERIČKI TEROR: BOMBAŠKI NAPAD U OKLAHOMA CITYJU
Dečki, u centru je došlo do eksplozije.
- Znate li lokaciju? - Kod Broadwaya i Pete.
Uništena je cijela prednja strana savezne zgrade.
Svi katovi do krova.
Trebat ćemo sva kola hitne pomoći i vatrogasaca.
Slušajte me. Loše je.
Devetnaesti travnja bio je poseban dan.
Prikupljali smo donacije za Specijalnu olimpijadu na turniru.
Ondje su bili gotovo svi čelnici agencija za provedbu zakona.
Tek smo odradili prve udarce kad se najednom oglasio moj dojavljivač.
Zatim su se oglasili i dojavljivači svih drugih čelnika.
Čuli smo da je došlo do eksplozije
u saveznoj zgradi.
Zatim smo se vratili u Oklahoma City,
ali nismo očekivali golemi razmjer onoga što se zbilo.
Javljam se iz redakcije TV 9.
Ako ste blizu centru, vjerojatno ste to čuli i osjetili.
Došlo je do nekakve eksplozije u centru.
Evo prijenosa uživo iz Rangera 9.
Jesse je u helikopteru.
Jesse, reci nam što vidiš iz zraka.
Tammy, vidi se gusti crni dim
kako šiklja iz zgrade saveznog suda u centru.
Vidimo razneseno staklo drugih poslovnih zgrada u centru
i pet ulica dalje.
Tammy.
Izgleda kao da je dio zgrade raznesen.
Skrenut ćemo na drugu stranu.
Kažu da je to Savezna zgrada.
Mikrofon radi, je li to točno? Neka ostane tako, ako može,
da razgovaram s Jessejem.
Dok helikopter prelazi na drugu stranu zgrade...
- Isuse Bože. Ajme. - Gledajte snimku.
Nevjerojatan prizor.
Raznesena je jedna strana savezne zgrade. Jesse?
Nestala je trećina zgrade.
Vide se dim i krhotine, požar u prizemlju
u centru na terenu.
Kakvo razaranje.
Trenutačno nismo sigurni što je uzrok eksplozije.
Doručkovali smo,
a onda je došlo do eksplozije koja nas je uzdrmala.
Ustao sam, otišao do vrata i padala je kiša papira.
Padao je poput snijega. Krhotine su bile posvuda.
Bilo je nadrealno. Mrtva tišina.
U daljini se oglasio alarm automobila.
Čuo se cvrkut ptica.
Kad se udarni val proširio ulicom,
usisao je sve prozore iz nebodera.
Spljoštio je sve aute.
Potrčao sam prema saveznoj zgradi.
ZGRADA MURRAH OKRUŽNI SUD
Kad je došlo do eksplozije, bili smo na sudu i osjetili smo je.
Popadale su stropne ploče.
Stakla su popucala.
- Brzo. - Evakuirajte zgradu.
Ljudi viču: „Izlazite, evakuacija, brzo.”
Bilo je kaotično.
Čula sam ljude kako govore: „Što se dogodilo?”
Tad sam čula policajca koji je nekomu u masi rekao
da je došlo do eksplozije u zgradi Murrah.
Rekla sam: „Ne.” Počela sam vrištati.
Kad sam došao,
parkiralište preko puta potpuno je progutao plamen.
Zgrada je bila prepolovljena, mogli smo vidjeti presjek.
Ljudi su izašli i hodali su kao zombiji,
hodali su što su dalje mogli i srušili se.
Bili su u šoku.
Jedna mlada dama uspjela je doći do pločnika,
a onda je zurila u prazno.
Prišao sam i pitao je li dobro?
Pogledala me i rekla: „Ne znam.”
Nije imala pojma što se dogodilo.
Evo Robin Marsh.
- Robin, jesi li s nama? - Jesam.
Nevjerojatno.
Svi samo govore: „Nikad nismo mislili
da je ovo moguće u Oklahoma Cityju.”
Kao novinarki, osobi, ljudskom biću, ovo je moja zajednica.
Na sve strane vuku me pitanja kako da obavim posao
i kako da tugujem za tim ljudima?
Već ste liječili ljude. Što su vam povrijeđeni govorili?
Bili su u šoku.
Sjećam se da je nedaleko stajao policajac kojem je jednostavno...
bilo previše.
To je bio najbolji opis za sve nas.
Bilo nam je previše.
Kad radite na važnom slučaju, znate da će nastati golemi kaos.
Ovo je suludo. Ne mogu vjerovati.
Najprije sam osigurao područje
jer sam nastojao zaštititi poprište.
Ponovit ću vam, odmaknite se.
Sve su ulice blokirali.
Pokušavala sam ući, ali nisam mogla jer nas nisu puštali.
Vrištala sam na policajca.
Rekla sam mu: „Moram proći. Moram do sina.
U vrtiću je.”
U tom je trenutku rekao:
„Svu djecu odvoze u bolnicu.”
Kaotično je. Nastoje ovladati situacijom.
Zasad još nismo primili vijest o broju žrtava.
Ponavljam, ima mnogo ozlijeđenih.
Očito, htjeli smo situaciju staviti pod kontrolu,
ali u ovom slučaju spašavanje života bilo je najvažnije.
Sve se brzo odvijalo. Imate pet, deset, 15 sekunda za procjenu.
Kad budete mogli, spremni smo...
Tražio sam znakove života. Bilo kakve znakove.
Kornealni refleksi, disanje, otkucaji srca, puls.
Sve što bi upućivalo na to da postoji barem jedan znak života.
Govorio sam koje prvo prevesti,
a koji mogu još malo pričekati.
U kritičnom je stanju.
A zatim i one koje nećemo prevoziti.
To je trijaža kad ima mnogo žrtava.
Kako se zoveš?
K tome, tu su bila i djeca.
Možeš mi reći ime?
Naša djeca...
No vidio sam samo jedno dijete sa znakovima života.
Iza nje bila je starija gospođa
koju su izveli na nosilima i obje su se borile za dah.
Djevojčica je imala kobne ozljede glave,
pa sam im rekao da joj stave povoje,
prebace je u privremenu mrtvačnicu
i da netko ostane s djetetom dok ne prestane disati.
Mnogima to nije dobro sjelo. Opsovali su me.
Rekli su: „Jebote, sigurno se šališ.”
Rekao sam: „Ne možemo je spasiti, a ovdje imam ženu.
Još dvije osobe dolaze. Previše ih je.”
Iza mene je stajala njezina majka.
Bila je izgubljena. I...
Nije otišla s djetetom. Samo je mahala.
Ovako...
Kad smo je odveli, samo je mahnula
i otišla.
10.20 H JEDAN SAT I 18 MINUTA NAKON NAPADA
Sjedište u Oklahoma Cityju slalo je jednu jedinicu za drugom
u centar grada. Znali smo da se nešto ozbiljno događa.
Radijem su me pozvali iz stožera.
Rekli su mi da ostanem u svom području.
Vozio sam autocestom iza starog, žutog Mercuryja.
Vidio sam da nema tablice na stražnjem braniku vozila
pa sam uključio svjetla i sirenu i zaustavio ga.
Zatim sam otvorio vrata i povikao:
„Vozaču, izađi iz vozila.”
Nije odmah izašao.
Opet sam povikao: „Vozaču, izađi iz vozila.”
I otvorila su se vozačeva vrata.
Bio je visok i vitak.
Imao je vojničku frizuru.
Pitao sam ga: „Imate li vozačku?”
Posegnuo je prema desnom džepu
i primijetio sam izbočinu koja je izgledala poput oružja.
Zgrabio sam vanjski dio jakne gdje je bila izbočina
i istovremeno izvukao svoje oružje
i uperio mu ga u potiljak.
Rekao je: „Moje je oružje napunjeno.”
Gurnuo sam ga u potiljak s cijevi pištolja
i rekao: „I moje je.”
Stavio sam mu lisičine.
Uzeo sam mu dozvolu i nazvao dispečera.
Zamolio sam je da provjeri je li Tim McVeigh tražen.
BAZA PODATAKA NCIC
Auto nije bio ukraden, a on nije bio tražen.
Nije imao kriminalni dosje, ali nosio je napunjeno oružje.
Zato sam ga priveo.
OKRUŽNI ZATVOR NOBLE
Sjećam se tog dana.
Nisam oči skidala s televizora.
A onda je Charlie priveo nekog prosječnog tipa
zbog prekršaja.
Standardna je procedura
da osobu privedenu zbog prekršaja
idućeg jutra puštamo.
Uzela sam mu otiske.
Nije se znojio.
Dlanovi mu nisu bili vlažni.
Bio je smiren i s nama je gledao televiziju.
Marsha Moritz i ja razgovarali smo o onome što gledamo na televiziji,
a McVeigh je nekoliko puta digao pogled da vidi,
ali ništa nije prokomentirao.
Zatim sam ga fotografirala.
Radnici moraju puzati kroz krhotine...
Gledao sam sliku, ali pokušavao sam slušati zvuk.
...razgovaraju sa žrtvama...
Na tom sam TV-u prvi put vidio ishod.
Tijelo mi je bilo obamrlo
i nisam se mogla micati.
Ništa nisam osjećala.
Bilo je vruće i mračno.
Ništa nisam vidjela.
Peklo bi me kad bih udahnula.
Mislila sam da sam mrtva.
No začula sam sirenu u daljini.
Shvatila sam da sam živa zakopana.
Vrištala sam upomoć, ali ništa nisam čula.
To je bio najodvratniji...
najgrozniji osjećaj.
Naprosto...
Bila sam sama.
Sva je komunikacija bila prekinuta.
Telefonski sustavi nisu funkcionirali.
Uspostavili smo stožer
i doslovce sam morao slati trkače s porukama
do raznih agencija za provedbu zakona.
I brzo smo morali utvrditi uzrok eksplozije.
Čuli smo više navoda o uzroku eksplozije.
Možda je riječ o plinovodu.
Još nismo sigurni.
Vatrogasci ispituju je li uzrok eksplozije plinovod.
Ako nije curio plin ili nešto slično,
ovo je bila bomba, što upućuje na razinu sofisticiranosti.
Tehničari za bombe ukazali su
na veliki krater kod prednje strane zgrade,
što potvrđuje
da je to bio izvor bombe.
A eksplozija se pružala prema zgradi.
Zbog svih tih informacija došli smo do zaključka
da je riječ bila o bombi.
U SAD-u još nismo imali ovakav bombaški napad.
Sada se suočavam sa situacijom koja će najvjerojatnije postati
najvećom istragom u povijesti FBI-a.
Mičite se!
Sad je istražiteljima jasno
da je ogromna eksplozija savezne zgrade...
Još nema točnih podataka o stradalima,
nema osumnjičenika ni preuzimanja odgovornosti...
...odgovoran za eksploziju u Oklahomi.
Bill Neely izvještava...
Nema pouzdanih navoda...
- ...u Los Angelesu ne... - ...sumnjamo samo na Iran.
...zgrada kaznenog suda koja je uvijek...
Bombaški napad u Oklahoma Cityju bio je najveća priča na svijetu
čim se dogodio.
O takvoj vijesti još nitko od nas nije izvještavao
jer je bila tako velika.
I prije nego što je FBI rekao da je riječ o terorističkom napadu,
ljudi su pokušavali dokučiti
tko bi takvo što mogao učiniti.
Primali smo mnogo suludih dojava od samog početka.
Vidjela sam trojicu muškaraca.
Bili su u kamionetu koji je bio pun amonijevog nitrata.
Pozvao je taksi zelene ili...
Držao je noževe u čizmama.
Imali su lopate i motike...
Crna kosa...
Izgledao je kao...
Tamnoputi, bradati Arapi...
Visok između 1,67 i 1,70.
Znam da su oni podmetnuli bombu.
U FBI-evu biltenu pisalo je
da traže smeđi terenac s muškarcima bliskoistočnog podrijetla.
Dvojica su bliskoistočnog podrijetla,
od 20 do 25 i 35 do 38 godina, obojica s bradama.
Odjednom smo svi istraživali
postoji li veza s Bliskim istokom.
Jedan izvor iz Američke vlade
rekao nam je da sve upućuje na teroriste s područja Bliskog istoka.
Neslužbeno, FBI ovo smatra incidentom u vezi s Bliskim istokom.
Muslimanka i dijete.
Potrčala je jako brzo, stvarno brzo, s kćeri.
Bile su dotjerane, što je bilo čudno.
Dolazilo je mnogo ljudi s Bliskog istoka.
Kakvi su bili?
Izgledaju... Žao mi je, ali meni svi izgledaju isto.
Može li netko saznati je li ovo druga godišnjica Waca?
- Isti dan. - Dan eksplozije?
- Zato je 19. - Isti dan kad se dogodio Waco.
- Kriste. - To je bilo '93.
Jedan naš novinar istaknuo je da je datum 19. travnja
i iznio je teoriju da je možda riječ o domaćem terorizmu.
Ne znam je li prerano da isključimo mogućnost
da je napad neka vrsta osvete
za ono što se preklani dogodilo u Wacu.
KOMPLEKS OGRANKA DAVIDOVOG WACO, TEKSAS
Godine 1993. došlo je do racije Ogranka Davidovog
pod vodstvom Davida Koresha
koji je gomilao velik arsenal nezakonitog oružja u Wacu.
Hitna služba, kako mogu pomoći?
Oko zgrade nalazi se 75 ljudi, pucaju na nas.
Ovdje ima djece i žena. Opozovite ih!
Završilo je u pucnjavi i opsadi koja je trajala 51 dan.
Morao je uskočiti FBI.
Bob Ricks bio je jedan od glavnih agenata
koji je predvodio akciju tijekom opsade Ogranka u Wacu.
Uporno smo ga ispitivali hoće li izaći.
Odgovarao bi: „Čekam poruku od Boga.”
Otpočetka smo znali
da će biti izuzetno teško riješiti situaciju u Wacu.
19. TRAVNJA 1993.
Dana 19. travnja pokušali su istjerati Davidijance suzavcem
i došlo je do požara koji je ubio 76 ljudi, uključujući 22 djece.
Waco je bio najniža točka u modernoj povijesti FBI-a.
I postao je magnetom za razne ljude
koje je brinulo hoće li im vlada oduzeti oružje.
Najviše nas muče žene i djeca.
Zašto su uopće otišli onamo?
I to zbog smrdljivog oružja, koje ima pravo posjedovati.
Diljem države dolazilo je do prosvjeda.
Poput Odbora iz 1776. na Lincolnovom memorijalu u Washingtonu.
Ako usvojite nezakonite i nepravedne zakone o oružju
i zabranite nam pravo na posjedovanje i nošenje oružja, neka vam pomogao Bog.
STIŽE OSVETA
Ljudi su formirali paravojne skupine.
ATF-ovci su kriminalci. Ja sam građanin koji poštuje zakon.
Ja nisam ubio 80-ak ljudi u Wacu.
Ekstremističke desničarske skupine govorile su o odmazdi
i da se ljudi moraju boriti protiv savezne vlade.
Prije bombaškog napada u Oklahoma Cityju
imao sam situaciju s državnom odvjetnicom kad je došla u posjet.
Rekao sam: „Možda to ne uviđate, ali Waco je ovdje još važan.”
Ona je odgovorila: „Mislim da ljude više nije briga.”
Čak smo dobili zapovijed
da se povučemo i više ne govorimo o Wacu.
Kad sam vidjela te prizore na dan napada,
odmah sam pomislila da je riječ o Wacu.
To me tako potreslo
da sam zaustavila auto i povratila u jarku.
Pomoćnik je rekao: „Bobe, danas je 19. travnja.”
Tad me preplavio nalet emocija
i u tom trenutku
pomislio sam da je to najvjerojatnije povezano s Wacom.
Mnogo je ljudi u ovoj zemlji, koji se broje u tisućama,
koji smatraju terorističkim... Oni to smatraju terorističkim napadom.
Taj okršaj i požar koji je uslijedio smatraju hicem koji se čuo diljem svijeta.
Smatraju da su u ratu s vladom
i vjeruju da je to bio prvi hitac.
Postojao je stvaran strah
da je ovo uvod u nešto daleko veće.
Tog sam jutra uključio televizor i vidio sam oblak dima.
Bio sam agent FBI-a dodijeljen Odjelu Oklahoma Cityja.
U saveznoj zgradi A. P. Murrah poslovalo je više agencija.
Poznavao sam sve ondje.
Kad sam vidio zgradu, potrčao sam do auta,
uključio rotacijsko svjetlo i sirenu
pa odjurio do Oklahoma Cityja.
Poletio sam.
Posvuda je bilo rotacijskih svjetala, dimilo se iz automobila.
Kad sam skrenuo iza ugla, ugledao sam saveznu zgradu.
Vidio sam je,
ali moj um nije se mirio s onime što vidi.
Ušao sam da bih pronašao bilo koga tko je preživio napad
a da je još u zgradi.
Ali nije neuobičajeno
da osoba koja je postavila eksploziv
podmetne i drugu napravu,
a ta je naprava napad na pripadnike hitnih službi.
Stoga su ljudi već tražili sekundarnu napravu.
Tražimo dokaze.
Tražimo eksplozive koji su možda odletjeli,
sve što bi moglo povrijediti ljude.
Zgrada je imala osam katova.
Svaki je kat bio odvojen ovako debelim betonom
koji je imao armaturu.
Katovi su se spljoštili prilikom rušenja.
Viši katovi padali su na kat niže sve do prizemlja
dok više nisu mogli padati i to smo morali pretražiti.
Najprije smo tražili ranjenike.
Došli su liječnici
koji su izvodili amputacije na licu mjesta.
Kad se kirurg uvukao u rupu da obavi amputaciju,
predao mi je lisnicu i rekao: „Ako se sve uruši, daj je mojoj ženi.”
U zgradi smo se teško snalazili.
Nitko nije znao hoće li zgrada izdržati.
Sestra je utrčala u zgradu da vidi može li pomoći
i komad betona pao joj je na glavu
i ubio je.
Vidim tijela. Ovdje je muškarac...
Čula sam muške glasove.
Povikala sam i on se zaderao:
„Imamo preživjelu, zovite pojačanje.”
Rekao je: „Ne vidimo te.
Moramo slijediti zvuk glasa. Nastavi govoriti.”
Imamo još jednu!
To je dobro.
Provjeri kabel.
Čula sam da se približavaju i desna mi je ruka virila
iz hrpe ruševina.
Osjetila sam kao da mi je netko okrznuo ruku.
Rekla sam: „Mislim da ste mi dotakli ruku.”
Pita me: „Koje je boje tvoja bluza?”
Odgovaram: „Ne znam.” Kaže mi: „Razmisli. Koje boje?”
Rekoh: „Zelene.”
Čim sam to rekla, osjetila sam kako me hvata ruka.
Pomislila sam: „To je to.” Reći će: „Jedan, dva, tri.”
Sad će me izvući.
10.28 H JEDAN SAT I 26 MINUTA NAKON NAPADA
Hodam oko zgrade i podignem pogled
na vrh hrpe krhotina.
Tad sam vidio kutiju ručnog bacača LAWS.
Raketa LAWS ispaljuje se s ramena.
Ispaljuje veliki projektil.
Kad udari, raznese metu.
Njima uništavaju tenkove.
Odjednom čujem vijest
da su u zgradi našli drugu bombu.
Zgrada je bila ovdje, a mama je bila unutra.
Bomba! Pokret.
Povucite se, unutra je bomba!
Još jedna bomba! Bože mili!
Stani.
Svi se evakuirajte.
Opozovite sve jedinice s istočne strane.
Imamo hitan slučaj.
Začula sam mnogo strke.
Ruševine su se počele tresti
i činilo mi se da čujem kako ljudi trče iznad mene.
- Što se zbiva? - Druga bomba.
Sve evakuiraju, uključujući zapovjedništvo.
Svi su se počeli slijevati iz zgrade i trčati.
Ja sam odbio otići.
Policajac mi je uperio pištolj u nogu. „Idi, inače pucam.”
„Ali imam pacijente.”
Rekao mi je: „Ustrijelit ću te u ježenu nogu ako ne odeš.”
I otišao sam.
Vlada velika briga zbog moguće druge eksplozije.
Evakuiraju centar Oklahoma Cityja.
I zdravstveni radnici bježe s terena.
Muškarci su počeli govoriti: „Još je jedna bomba.”
Shvatila sam što se zbiva.
Govorila sam im svoje ime da bi rekli mojoj obitelji da ih volim.
Ostavili su me živu zakopanu.
Počela sam razmišljati o životu i...
vezama,
o tome kako bih mogla pomagati drugima
i o tome kako nisam postala mama.
I, odjednom,
sve mi je postalo jasno.
Nisam istinski živjela svoj život.
Sad kad se spremam umrijeti, razmišljam o tome i shvaćam
da ne želim tako živjeti.
Želim živjeti drukčije. No prekasno je.
Ljudi, odmaknite se. Dalje. Još se udaljite.
- Pokret, idiote! - Još se udaljite.
Uspinjali smo se ljestvama, ja i taj policajac.
Sad je brzo moram spustiti sa sedmog kata krhotina
niz ljestve jer ne želim da eksplodira.
Primakao sam se i na funkcionalnom dijelu rakete LAWS
vidjelo se da je aktivna.
Privezali smo je užetom.
Spuštali smo se s kutijom.
Iznijeli smo je.
Stavili smo je u kamion.
Odvezli su je do okružnog poligona i zapalili je.
Naprava nije bila prava.
To je bio lažnjak koji je trebao poslužiti u akciji carine.
To me doista frustriralo
jer je omelo akciju spašavanja ljudi.
Tad sam smio pustiti ljude da se vrate.
Želimo prenijeti i ovo. Agenti ATF-a potvrdili su
da je eksplozivna naprava zbog koje su se ljudi rastrčali
bila naprava za obuku iz ATF-ova ureda,
koji se nalazio u Oklahoma Cityju u toj zgradi.
Unutra još ima ljudi.
Nisu sigurni jesu li još živi.
Trčim niz ulicu i dolazim do vatrogasnog vozila.
Vidim agenta Matta Lotspeicha koji je očigledno uzrujan.
Pitao sam: „Što se zbiva?”
Kaže mi: „Ostavio sam živu osobu.”
Okrenuli smo se prema zgradi
i počeli smo se vraćati.
Gdje je ona?
Prašina je bila gusta
i još smo osjećali pomicanje zgrade.
U sebi mislim:
„Volio bih djeci još jednom reći da ih volim.”
Jer u tom trenutku...
Nisam bio siguran hoćemo li izaći odande.
Zatim smo se spustili do mjesta gdje je Amy bila zakopana pod ruševinama.
Jedna betonska ploča ležala je ovako,
a Amy je bila ovdje,
zakopana ispod svega.
Začula sam muške glasove i jedan me zgrabio za ruku.
Imam je.
Uspjela je nekoga uhvatiti za ruku i on je pokušao raditi,
pa je stavio ruku na Mattovu čizmu i zatim se držala za nju.
Ovog puta neću pustiti.
Matt i vatrogasci počeli su mi dodavati krhotine
kako bih ih predao policajcima.
Počeli smo je otkrivati.
Razmišljam: „Zaboga, kako je izvukla živu glavu?”
Zaglavila sam i dok su radili na tome da me oslobode,
rekli su mi da sam još u svojoj stolici,
okrenuta naopačke, zakopana pod tri metra ruševina.
I najednom mi kažu:
„Brojit ćemo do tri. Boljet će.”
Brojili su do tri, povukli i izvukli me iz ruševina.
Da, sve me boljelo.
Svaki je živac živnuo,
no to nije bilo važno.
Iznijeli su me kroz stražnji dio zgrade.
Nisam mogla vjerovati što vidim.
Nisam bila svjesna svojih ozljeda.
Nisam znala što je s mojim prijateljima, ali nikad neću zaboraviti
kako sam pogledala u nebo, udahnula svježi zrak
i obećala Bogu da ću živjeti drukčije.
DVA SATA I 28 MINUTA NAKON NAPADA
Još je mnogo straha u centru Oklahoma Cityja
dok nadležni pokušavaju dokučiti tko je kriv
i kakav će biti ishod.
Često su slučajevi bombaških napada izuzetno teški
jer su dokazi uništeni.
Moramo pretražiti područje koje obuhvaća deset četvrti
i prikupiti sve dokaze koje možemo.
Pitali su me koga želim kao ispomoć
i mislio sam da bi Danny Coulson mogao biti od velike pomoći.
Vodio je tim za spašavanje talaca.
Kad sam se dovezao, ušao sam u stožer da se nađem s Ricksom.
Rekao je: „Ti ćeš voditi prikupljanje dokaza,
a ja ću voditi istragu.”
Poslali smo ekipu za prikupljanje i počeli pretraživati poprište.
Stotine su ljudi pročešljavale teren
i mogli smo sustavno provoditi istragu.
Tijela za provedbu zakona misle da je možda riječ o autobombi.
Još nema dokaza.
Forenzičari još nisu došli do zaključka.
Pročešljali smo mnogo toga.
Ključ je bio diferencijal kamiona.
Prvi ključni dokaz
našli smo ulicu dalje od savezne zgrade,
ispred stambenog naselja Regency Towers.
Gospodin je bio vani.
Čuo je vrtloženje, nešto nalik brujanju helikoptera,
i odjednom se stražnja osovina zabila u automobil.
FBI mi se obratio jer sam radio u odjelu za krađu automobila 16 godina.
Kad sam vidio to kućište osovine tako daleko od zgrade Murrah,
znao sam da je sigurno došlo s kamiona koji je raznio zgradu.
Eksplozija je bila tako jaka
da je zbog nje odletjela stražnja osovina kamiona kojim je bomba prevezena.
Vidio sam samo posljednji broj,
pa sam sredstvom i žičanom četkom oribao sve do golog metala
i uzeo broj sa stražnje strane.
To je bio golemi trag.
Nazvao sam Nacionalni ured za krađu automobila
i rekao ženi: „Želim da iz ovoga izvučete cijeli identifikacijski broj.”
UČITAVANJE... PUNI BROJ
Rekla je: „Ovo je kamion za najam.”
Taj je kamion unajmljen dva dana ranije
u Elliottovoj autolimariji u Junction Cityju.
Na dan bombaškog napada radio sam u uredu u Salini.
Mislio sam da ću to samo gledati na TV-u i ljutiti se što ne mogu nikako pomoći.
Ali poslijepodne u 15 h primio sam poziv.
Rekli su mi da je kamion unajmljen u Junction Cityju,
da što brže odem onamo, uzmem dokumente
i dovedem ih u laboratorij.
Kad sam pregledavao dokumente o najmu
iz Elliottove autolimarije,
vidio sam da je potpisano ime
Robert Kling.
Počeli smo ispitivati ljude iz Elliottove autolimarije.
Uvidio sam da nam je to prilika za fotorobot.
Iz biroa su nazvali i rekli
da je crtač već u avionu
i da bi trebao stići do jutra.
16.30 H SEDAM SATI I 28 MINUTA NAKON NAPADA
Predsjednik je ovo proglasio izvanrednom situacijom.
Došlo je do rasprave
o tome hoćemo li objaviti informacije o kamionu Ryder.
Na kraju smo odlučili da bismo time dobili tisuće dojava,
pa smo zatajili tu informaciju.
Zasad nemamo pretpostavke
u vezi s krivcem za ovaj bombaški napad.
Zaprimili smo stotine, možda čak i tisuće dojava
od pojedinaca koji su nas zvali pa do mogućih svjedoka.
Sve dojave ozbiljno razmatramo.
No trenutačno ne možemo nagađati o tome tko je odgovoran.
Htio sam uvjeriti
američku javnost da ćemo slučaj riješiti.
PRVA KRŠĆANSKA CRKVA
OKUPLJALIŠTE ZA POGOĐENE OBITELJI
Otišla sam u crkvu.
Služila je kao hitno okupljalište gdje su svi čekali.
Svi su bili ondje.
Svi koji su imali nekoga u zgradi.
Sjećam se kad je Tony ušao.
I...
Sjećam se samo njegova lica.
Nismo mogli ni razgovarati.
Samo smo se grlili.
Kad je pao mrak,
moj je posao bio razgovarati s prisutnim roditeljima
koji su još čekali vijesti.
Sad idemo do Robin Marsh.
Ona je s članovima obitelji,
kojih još mnogo ima, a koji još čekaju vijesti. Robin?
Tako je. S nama je obitelj Cooper.
Imamo sliku malog Antonija.
Ima šest mjeseci.
Ovo je beba za koju se sada svi molimo.
Čuli smo da postoji dijete,
koje još nije imenovano, a moglo bi biti njihovo dijete.
Gđo Cooper, radite u centru. Pričajte mi o jutru.
Jeste li i inače vodili malog Antonija onamo u vrtić?
Jesam, svaki bih ga dan ondje ostavila
i obilazila ga za vrijeme ručka, no danas nisam mogla.
Sjećam se te prve noći. Bilo je hladno.
Temperatura je pala.
Počelo je kišiti i molila sam: „Bože, samo da moja beba
nije u toj zgradi promrzla, gladna
i povrijeđena.”
Najgora noć mog života.
Ovo nitko nije priželjkivao. Počela je padati kiša.
Iza mene vidite jeziv prizor.
Spašavanje se nastavlja
i iako gaje nadu da će naći preživjele,
jedna žena, koja je cijeli dan pomagala izvlačiti žrtve iz ruševina
kaže da se pribojava da će biti više stotina mrtvih.
20. TRAVNJA 1995. JEDAN DAN NAKON NAPADA
Jutros u Oklahoma Cityju jedna je priča sretno završila.
Priča o Amy Petty, koja je pet sati provela
u ruševinama zgrade Murrah prije negoli su je spasili.
Jutros je u bolnici Presbyterian
u Oklahoma Cityju.
Kako ste?
Boli me, ali sretna sam što sam živa.
Što su vam liječnici rekli o stanju?
Boljet će me i imam veliku porezotinu na nozi.
No bit ću dobro.
Telefon je zvonio bez prestanka.
Članovi obitelji i kolege
ispitivali su me jesam li vidjela
određenu osobu na poslu i znam li što je nosila na sebi.
I nisam se sjećala.
Nadam se da će ih naći.
Uistinu. Nadam se da su živi.
Devetnaesti travnja bio je grozan dan,
a 20. travnja bio je trenutak kad su se ljudi
ujedinili.
Ljudi su donosili hranu. Donosili su sve i svašta.
Vidite znak, donacije krvi. Ljudi stoje u redu da pomognu.
Iako smo svi različiti, možemo se ujediniti
da bismo drugima pomogli.
Uvidjeli smo da jedan čin
ludila i terora,
nailazi na stotine i s vremenom tisuće
dobrih djela.
Ljudi koji se javljaju i pokušavaju pružiti podršku.
Postavili su trgovački centar unutar područja.
Dali bi vam čizme ako ih nemate.
Ako ste htjeli nešto pojesti, ni novčića nisu uzeli.
Stanovnici Oklahome bili su nevjerojatni.
Mislim da su nam oni davali snagu.
HVALA NA POMOĆI! BOG VAS BLAGOSLOVIO!
Stigao je crtač
i počeo je raditi s trojicom svjedoka iz autolimarije.
Iznenadio se jer je prvi svjedok opisivao
bijelca koji izgleda kao vojnik.
Ne osobu iz Bliskog istoka.
Sedam je sati.
Imali smo dva crteža.
N. N. broj jedan i N. N. broj dva.
Zatim sam poslao timove da pročešljaju područje Junction Cityja
kako bi utvrdili je li ih tko vidio.
Kamion Ryder ili...
Postavili smo blokade.
Ispitali smo sve koji su možda vidjeli kamion Ryder
ili uočili sumnjivu osobu u tom području.
Tog sam jutra nazvala ured sudskog tajnika.
Htjela sam da se održi McVeighevo saslušanje.
Rekli su: „Danas ne možemo, u gužvi smo.” Odgovorila sam: „Dobro.”
Zadržali smo ga u pritvoru.
Kako ste danas? Provodimo istragu
o bombaškom napadu.
Agenti su uzeli kopije fotorobota i odlazili u restorane,
trgovine autodijelova i hotele.
FBI-evci su išli od vrata do vrata i ispitivali: „Jeste li ih vidjeli?”
U četiri sata obišli su velik broj poduzeća.
Zatim nam se posrećilo
kad je jedan tim otišao u hotel Dreamland,
gdje su razgovarali s Leom McGowan.
Pitao ju je: „Je li došao tko s kamionom Ryder?”
Odgovorila je: „Zapravo, jest.”
Pokazali smo joj crtačev prikaz osobe iz Elliottove autolimarije
pa nam je rekla: „Da, nalikuje osobi
koja se dovezla kamionom Ryder.”
To je bio crtež g. McVeigha.
Pogledali su me u nevjerici kao da lažem.
Nisam lagala. Zapisao je to ime.
Tad smo prvi put čuli ime Tim McVeigh.
Pitao sam: „Je li itko obavio izvanmrežnu pretragu NCIC-a?”
NCIC je baza podataka u koju su upisana sva uhićenja u državi.
Godine 1995. postojale su prave računalne vrpce koje bi nam rekle
je li tu osobu zaustavila policija.
Iz njih bismo saznali mjesto i vrijeme zaustavljanja.
No ako ste tražili nešto u tim izvanmrežnim podacima,
morali ste u računalu potražiti ime.
PRETRAŽI PO IMENU
Ubacili biste vrpcu koju bi pretražilo.
Ubacili biste drugu pa pretražili i nju.
Kao u usporenoj snimci.
U isto vrijeme provjeravamo i pozive.
Sve pozive iz sobe 25 u motelu Dreamland u kojoj je odsjedao McVeigh.
U subotu navečer nazvao je lokalni restoran,
gdje je naručio hranu pod imenom Robert Kling.
Znamo da je ime Robert Kling upotrijebio za najam kamiona Ryder.
Sad znamo da je Timothy McVeigh Robert Kling
ili je povezan s Robertom Klingom.
Utvrdili smo barem jednog urotnika u ovom bombaškom napadu.
16.08 H 31 SAT NAKON NAPADA
Istražitelji su identificirali vozilo
koje se koristilo u vezi s jučerašnjim napadom
na saveznu zgradu u Oklahoma Cityju.
Daljnjom istragom utvrdili smo
da su s vozilom povezana dva bijelca.
Pripremili smo fotorobote tog dvojca.
Svi koji o njima imaju informacije
trebaju ih smjesta predati najbližem uredu FBI-a.
Ostala sam u šoku kad sam vidjela skice.
LINIJA ZA DOJAVE
Izgledaju kao tipični seljaci. Takve obično traže za pljačku piva.
Ne izgledaju kao tipovi
koji bi mogli smisliti genijalan plan o bombaškom napadu.
Htjeli smo misliti da je ovo učinio netko drugi.
Opet, Mitch i Jenifer, kakva promjena.
Nakon svih priča
i dojmova da je riječ o islamskim fundamentalistima,
odjednom se fokus vraća na Waco.
Fokus se vraća na domaći terorizam,
a ne međunarodni.
Shvatili smo...
Ali to smo mi.
21. TRAVNJA 1995. DVA DANA NAKON NAPADA
Vlada velika tuga
koja postaje sve većom u Oklahoma Cityju.
Raste i bijes. Tako nam kažu ljudi koji zovu postaju.
Pogledajte informacije o osumnjičeniku koje je jučer objavio FBI.
Mediji su otkrili da je riječ o bijelcu visokom 1,77.
Čudno, dok sam bio u ćeliji dali su opis fotorobota.
Od 1,75 do 1,85.
Jedan od zatvorenika šaljivo je dobacio: „Ti si ovdje novi.”
Rekao sam mu: „Slušaj opis.
Nisam to ja. Ja imam 1,88.” Tako smo se šalili.
I popušili su priču da ne odgovaram opisu.
Tad je nestala sva sumnja.
JEDAN REZULTAT TIMOTHY JAMES MCVEIGH - VIDI DETALJE
Iduće sam jutro otišao do stožera.
Svi su uzbuđeni, pa pitam: „Što se događa?”
Walt Lamar dolazi u moj ured i kaže: „Šefe, nećete vjerovati.
Timothyja McVeigha uhitili su u Perryju u Oklahomi
sat vremena nakon bombaškog napada.”
Sredinom jutra zvali su me iz FBI-a.
Zanima ih je li Tim McVeigh još u pritvoru.
Rekao sam:
„McVeigha su već odveli u sudnicu
i upravo stoji pred sucem.”
Oko 35, 45 minuta dijelilo ga je od slobode.
On je okosnica
o kojoj ovisi cijela istraga.
Rekao sam Dannyju da ode u Perry
i dogovori McVeighev premještaj u Oklahoma City.
Kaže mi: „Idi po njega.”
Čuli smo da su nekoga uhitili
i da se ta osoba nalazi u Perryju, u Sudnici okruga Noble.
Sjela sam u auto s fotografom i krenuli smo u Perry.
Imamo posebnu reportažu CBS-a, mogućnost jednog uhićenja.
Da vidimo možemo li se prebaciti.
Čujemo da su u Perryju u Oklahomi uhitili osumnjičenika
koji odgovara opisu tražene osobe
prema fotorobotu koji su jučer objavili.
Zatim, dok se to odvijalo u Perryju,
saznali smo za raciju u Deckeru u Michiganu.
Na dokumentu o uhićenju
McVeigh je upisao adresu u Deckeru kao svoju kućnu adresu.
U motelu Dreamland
Timothy McVeigh upisao je istu adresu u Michiganu.
Netko u toj kući izravno je povezan s bombom.
To su brzo doznali nacionalni mediji.
Vlasti su locirale osumnjičenika u kući u ruralnom području.
Sad je okružuju savezni, lokalni i državni agenti.
Posvuda imamo televizore. Dižem pogled i vidim
kako uživo prikazuju seosku kuću u Deckeru u Michiganu,
gdje se odvija racija.
Saznali smo da je ta kuća u vlasništvu Jamesa Nicholsa
i da ima brata Terryja Nicholsa koji također ondje živi.
Misle da su u kući ili građevini iza nje
možda Jerry Lynn Nichols, James Douglas Nichols, braća,
jedan, obojica, a možda i članovi obitelji.
Oni su mogući sumnjivci za bombaški napad u Oklahoma Cityju.
To je poveznica s Deckerom u Michiganu.
Upravo smo doznali ime muškarca
kojeg su uhitili u Perryju u Oklahomi. Timothy McVeigh.
Njega su danas uhitili u Perryju u Oklahomi.
Okružili smo kuću, dospjelo je na nacionalnu televiziju,
pa je bilo iznimno opasno.
Ući će u kuću. Ulaze u kuću.
Vjerojatno to vidite bolje od mene.
Čini se da ulaze u kuću.
FBI je upao u kuću u Deckeru i nisu nikoga pronašli.
Prebacujemo se uživo u Perry, gdje se nalazi Robin Marsh. Robin.
U međuvremenu, dok smo prenosili uživo,
došlo je više ljudi, osvrnula sam se
i ondje su bile tisuće ljudi.
Mediji sa svih strana svijeta sjatili su se u gradić u Oklahomi.
Gledate službenike u civilu koji dolaze
u pritvor okruga Noble.
Dovezla ih je cestovna patrola Oklahome.
McVeigh je umalo izašao.
Trebali su ga osloboditi.
No imali smo sreće što smo došli prije toga.
Da tad nismo došli do Timothyja McVeigha,
to bi bilo mučno razdoblje
za sve uključene.
Sjećam se hodanja uz stepenice
i gospodina s kaubojskim šeširom.
Pitao je: „Vi ste dečki iz FBI-a?”
Potvrdio sam.
Rekao je: „Bude li problema s dokazima, vodite ga straga, sredit ćemo ga.”
Napetost je bila velika. Svi su ga htjeli vidjeti.
Neka ga puste sprijeda da ga svi napadnu.
Ako su krivi, ubijte kučkine sinove.
- Reci kameri. - Ubijte ga.
- I ja tako mislim.
Digla sam pogled i uočila specijalce na vrhu Sudnice okruga Noble.
Mislila sam: „Moraju ga izvući odavde.”
Brinulo me da će ga drugi negativac pokušati ubiti.
Ako je dio organizacije,
da je ja vodim, najprije bih ga ubio.
Ne bih htio da nas razotkrije.
Čekali smo i čekali. Napetost je bila na vrhuncu.
Kad sam vidio McVeigha, nalikovao je fotorobotu.
Kaže: „Znaš zašto smo ovdje?”
Odgovorio sam: „Valjda zbog onoga u Oklahoma Cityju.”
Rekao sam: „Za sve drugo želim odvjetnika.”
Dužnost mi je štititi McVeigha.
Ne želim ga štititi, ali to mi je posao.
Pitam ih: „Mogu li dobiti pancirku?
Ako me kane upucati, dobro, ali opet ću pitati.
Mogu li dobiti pancirku?” Odbili su me.
„A cipele?”
Odgovaraju: „Nećeš dobiti cipele.”
Hvala.
Bilo je teško razabrati pojedince jer su svi vikali u isti mah.
Ali jednoga se sjećam.
Čuo sam: „Pogledaj me, pizdune. Ubojico djece. Pogledaj me.”
Odmah sam pomislio kako mu neću pružiti to zadovoljstvo.
Vozilo s McVeighem upravo je odjurilo
s parkirališta Sudnice okruga Noble u Perryju u Oklahomi.
Uhitili su ga zbog prekršaja u prometu i nošenja oružja,
ali tužiteljstvo i sudac nisu znali o kome je riječ.
Zbog drugih problema morali smo čekati do ovog jutra.
Cijeli dan govorimo da bi inače već bio na slobodi.
Što sad mislite o tome?
Bog nas je čuvao.
U isto vrijeme FBI je počeo prikupljati dokaze
u kući Jamesa Nicholsa i njegova brata Terryja.
Braća Nichols jako su se protivila vladi.
Ne vjeruju u sustav upravljanja i banke.
Puni su mržnje prema vladi.
Saznali smo mnogo o Terryju Nicholsu,
koji je bio jedan od McVeighevih najbližih suradnika.
FBI je brzo otkrio
da je Tim McVeigh živio ondje neko vrijeme
i da se u vojsci sprijateljio s Terryjem.
Našli smo sliku postrojbe
na kojoj su bili Terry Nichols i Tim McVeigh.
U tom trenutku usmjerio sam svu pažnju
na pronalazak Terryja Nicholsa.
Saznali smo za Terryjevu bivšu ženu po imenu Lana Padilla.
Ona nam je rekla da Terry živi
u Heringtonu u Kansasu.
Herington je malo dalje niz cestu
od mjesta gdje je unajmljen Ryder u Junction Cityju.
Zato se sad fokusiramo na Terryja.
Okružili smo kuću Terryja Nicholsa
uz upute
da budemo neupadljivi, ali da ne dopustimo da nam pobjegne.
Bili su ondje neko vrijeme
dok Terry Nichols nije izašao sa ženom i djecom.
Ušli su u kamionet i krenuli.
Dok su ih pratili,
Terry Nichols okrenuo se, prošao ulicu u kojoj je živio
i krenuo prema Odjelu za javnu sigurnost u Heringtonu.
Čini se da je uočio agente
pa je otišao do lokalne postaje
i predao se.
Identificiran je kao Terry Nichols iz Michigana.
Predao se lokalnoj policiji u Heringtonu u Kansasu.
Straga sam sjedio s McVeighem.
Ustajao je, pa sam ga posjeo.
Rekao sam mu: „Upristoji se, inače ću te ozlijediti.”
„Ako ti budeš dobar, bit ću i ja.” Pristao je.
Vezao sam ga lisičinama za pod u središtu helikoptera
jer nisam htio da pobjegne i ubije se.
Želimo ga živog. Ne želimo da umre.
No još ne znamo o čemu je riječ.
Ovo je jedan tip. Jedan tip.
Je li dio veće zavjere i hoće li ga tko pokušati ubiti?
Nismo znali. Zato sam bio na liniji s pilotom.
Rekao sam mu: „Leti nisko. Ne želim da me raznese raketa.”
I spustio se.
Doslovce smo zaobilazili ograde, tako smo nisko letjeli.
McVeigh nije ni trepnuo.
Ovako je sjedio.
Nije gledao lijevo ni desno.
Hladan kao špricer.
ZRAKOPLOVNA BAZA TINKER
Bob Ricks dogovorio je premještaj u bazu Tinker.
Poslao je i specijalce kao osiguranje.
Još je jedan Amerikanac uhićen. Drugog Amerikanca ispituju.
U postaji u Heringtonu
deset su sati ispitivali Terryja Nicholsa.
Započeli smo razgovor.
Nije izgledao uzrujano. Nije bio nervozan.
Bio je sabran i miran.
Vraćali smo se na teme njihova odlaska na sajmove oružja
i razgovora o izradi bombi.
To je moj bio najdulji razgovor.
Postavljali smo mu teška pitanja.
Pitao sam: „Postoji li šansa da je McVeigh odgovoran?”
A on je odgovorio:
„Mogao je to učiniti bez moga znanja.”
Ali tad je Terry izjavio:
„U izradu bombi razumijem se jednako dobro kao Tim McVeigh.”
Nismo ga uspjeli navesti da nam prizna krivnju,
ali kad smo to čuli, što se mene tiče,
samo sam to trebao.
Sad više nema sumnje
da će porota ovog tipa proglasiti krivim.
22. TRAVNJA 1995. TRI DANA NAKON NAPADA
Najprije ćemo pogledati jutrošnje naslovnice.
Savezni agenti napreduju u istrazi bombaškog napada
i to nevjerojatnom brzinom.
Jedan je muškarac optužen, drugog ispituju.
Moglo bi doći do još uhićenja.
Kad se Terry predao, agenti FBI-a pretraživali su mu kuću.
Postavlja se pitanje je li on jedini?
Je li dio skupine? Hoće li se ovo ponoviti?
Nisu znali ima li okidača, nečega što bi moglo izazvati eksploziju.
Zato su timovi za pretres bili oprezni prije negoli su počeli s pretragom.
Pronašli smo hrpu dokaza u toj kući.
Našli smo pet smotaka kabela, detonatore.
Našli smo karticu za pozive
i račun za 910 kilograma amonijevog nitrata.
Nakon bombaškog napada Nichols se svega pokušao riješiti.
Bacao je toliko amonijevog nitrata po dvorištu
da su susjedi mislili da sniježi.
Sad počinjemo graditi čvrst slučaj protiv Nicholsa
i protiv McVeigha.
Ali znali smo da trebamo nekoga iznutra.
Nazvao sam odjel u Buffalu, odakle je McVeigh,
i rekao im da dovedu njegova oca.
OTAC TIMOTHYJA MCVEIGHA
I bilo mi ga je žao.
Da je to bio moj sin,
ne bih to mogao podnijeti. Bilo bi grozno.
Pitao sam ga: „S kime bi vaš sin ovo učinio?”
„S Terryjem Nicholsom i Michaelom Fortierom.”
Pogodak.
Michael Fortier, Terry Nichols
i Tim McVeigh u isto su vrijeme služili u vojsci
i bili su kao prst i nokat.
Zbližili su se i osjećali su netrpeljivost prema vladi.
On sad živi u Arizoni.
Ricks je rekao:
„Moramo do Fortiera, želim da ti to učiniš.”
Dogovorili smo se sa šerifom da će ga dovesti na razgovor.
I izgledao je kao štakor.
Rekli smo da želimo razgovarati o napadu u Oklahomi.
Bio je ozlojeđen.
Ne vjerujem da je Tim raznio zgradu u Oklahomi.
McVeigh je lani povremeno živio u Kingmanu.
Fortier mu je našao posao.
Ne želim razgovarati.
Stanovnik Kingmana Mike Fortier, McVeighev prijatelj,
prema nekim je izvorima možda važan svjedok.
Prikolicu mu je pretresao FBI.
Život mu se okrenuo naglavačke zbog saveznih agenata i medija.
Problem je bio što nismo imali dovoljno informacija da optužimo Fortiera.
NICHOLSOV DOM
Najvažnija stvar koju smo pronašli u kući Terryja Nicholsa,
koja je povezala Fortiera s napadom, bila je kartica.
Bilo je to davno, pa nismo svi imali mobitele,
ali mogli ste nabaviti pretplatnu karticu
i povremeno biste je punili.
Nabavili su je jer su mislili da će tako prikriti identitet.
No nama je poslužila kao putokaz.
Ta je telefonska kartica bila ključan dokaz
koji je omogućio FBI-u da razotkrije cijelu paukovu mrežu.
Dovela ih je do mjesta za koje inače ne bi znali.
Sad možemo pratiti gdje su bili
kad god su putovali diljem zemlje
i kupovali dijelove za bombu.
Kartica nam je otkrila
da to nije velika, složena zavjera
na kakvu smo isprva sumnjali,
već zavjera ograničena na malu skupinu ljudi.
No morali smo prikupiti dokaze koji će biti dovoljni za tužiteljstvo.
Perspektiva čovjeka iznutra može mnogo pomoći,
posebice ako sve to možete potkrijepiti.
Mnogo smo se svađali oko toga, ali došli smo do zaključka.
Nekad s vragom treba sklopiti dogovor.
Rekao je: „Vi ne razumijete. U ratu smo.”
Rekao sam: „Nismo. Inače bih te već ubio.”
Rekao je da je riječ o Ustavu. Odgovorio sam da jest.
„Uhitit ćemo te u skladu s Ustavom.
Osudit će te u skladu s Ustavom.
I jednog dana
privezat ćemo te za kolica, zabiti ti iglu u ruku
i pogubiti te u skladu s Ustavom.”
Iako nam je svima mučan taj dogovor s Michaelom Fortierom,
znali smo da je nužan.
Dao nam je mnogo informacija.
To je možda prelomilo cijeli slučaj.
Govorio je o sastanku s McVeighem u kuhinji
i da mu je McVeigh govorio kako će izraditi bombu.
Uzeo je dvije limenke
da pokaže kako je McVeigh kanio napraviti usmjereni naboj.
Nakon što su Nichols i McVeigh nabavili dijelove bombe,
pokazali su ih Michaelu Fortieru.
Timothy McVeigh uvjerava ga da otputuje u Oklahoma City
i pokazuje mu gdje će se odviti bombaški napad.
Nakon što se to dogodilo, Fortier je shvatio da misli ozbiljno.
Apsolutno je znao što će Tim McVeigh učiniti.
Mogao je sve ovo zaustaviti anonimnim telefonskim pozivom.
Optužen je da je znao za napad
i svjedočit će protiv McVeigha i Nicholsa
u nadi da će dobiti blažu kaznu.
SAVEZNA ZGRADA ALFRED P. MURRAH
Svima je bilo teško. Shvatili smo da postoji mogućnost
da je troje djece još u zgradi.
Sad istražujemo područje u kojem bi ta djeca mogla biti.
Sjećam se kad su objavili
da su uspjeli doći do područja gdje su bila tijela djece.
Bili smo presretni što su ga uspjeli pronaći.
Ne jer je živ, već što su ga našli.
Očekivanja su se srozala.
„Samo da bude ondje.”
Nakon toga, noću,
odlazila sam do zatvora gdje su ga držali.
Samo sam sjedila.
Sjedila sam u mraku
i pitala se kako da uđem da bih ga ozlijedila.
Uhićenje Tima McVeigha rezultat je izvanredne kombinacije
vještine, sreće i tajminga vlade
koju je mrzio zbog nesposobnosti.
Pitanja je mnogo.
Jedno je od najintrigantnijih, ako ga osude,
što ga je navelo na to?
Svi su htjeli saznati tko je on i zašto je to učinio.
I jedan novinar iz Buffala, Lou Michel, dobio je ekskluzivu
koju su svi priželjkivali dok su izvještavali o napadu.
ZATVOR S NAJSTROŽIM MJERAMA SIGURNOSTI
Dok je bio u zatvoru,
Dan Herbeck i ja snimili smo oko 60 sati razgovora s njim.
I većim dijelom,
dubinu tih razgovora još nitko nije čuo.
Pričalo se da je vojni veteran iz Prvog zaljevskog rata,
da obožava oružje, ali nitko ga nije dobro poznavao.
Počeli smo s njegovim djetinjstvom.
Bio sam nizak, pa me nitko nije birao za momčad.
Tema zlostavljanja duboko je ukorijenjena u njemu
jer je bio mršavi klinac kojemu su se drugi rugali.
Počeli su me zvati „Rezanac McVeigh” jer sam bio mršav.
„Rezanac”, „Pileća Juha”, „Pileći Medaljon”, „McVeigh McNugget”.
Nisam imao mnogo dobrih prijatelja.
Nismo otkrili je li ikad imao dugoročnu vezu sa ženom.
Gotovo da je odgovarao opisu školskog ubojice.
Imao je kolekciju stripova
i na kraju je prodao tu kolekciju
kako bi kupovao oružje jer se tako osjećao sigurnijim.
Od malih nogu fasciniralo ga je oružje.
Postoji fotografija na kojoj McVeigh visi sa stabla
s futrolom u kojoj je pištolj.
To se uklapa u tip mačo vojnika kakvim se pokušavao prikazati.
IRAK, 1991.
Kao vrhovni zapovjednik
obavještavam vas da je agresor poražen.
Rat je gotov.
Vratio se iz Prvog zaljevskog rata.
Imao je Brončanu zvijezdu.
Ubio je par Iračana.
Ali čak je i u vojsci bio autsajder.
Kad stupite u vojsku, ostajete bez slobode.
Tek tada shvatite što ste izgubili.
Ja nisam imao pravo glasa o tome za što me vlada koristi.
Nakon Prvog zaljevskog rata bio je izgubljena duša.
Lutao je zemljom,
seljakao se iz Deckera u Michiganu s braćom Nichols
u Kingman u Arizoni, gdje je živio Michael Fortier.
Kad sam izašao iz vojske,
zanimali su me problemi temeljnih prava.
Osobito prava na oružje, vlasništvo i slično.
Dok je McVeigh lutao zemljom, obilazio je sajmove oružja
i stalno je slušao desničarske voditelje na radiju
koji su širili teorije zavjere i protuvladinu retoriku.
„Mrzimo vladu. Oduzet će nam oružje.”
McVeigh je zagrizao.
Mrtav. Ravno u srce.
Oduzimaju nam prava.
Kakva prava?
Naša prava na oružje.
I njegov je bijes prema vladi samo rastao.
Pa se okrenuo knjizi koju je obožavao, Turnerovi dnevnici.
TURNEROVI DNEVNICI
Tu je knjigu napisao William Pierce,
koji je bio dugogodišnji neonacist.
U njoj je riječ o bijelom suprematističkom revolucionaru
koji je poveo pobunu protiv savezne vlade.
O OVOM RATU OVISI BUDUĆNOST NAŠE RASE.
I desničarski ekstremisti smatraju je svetim pismom.
Na naslovnici djevojka puca iz pištolja i tip puca iz puške AR-15.
Pisalo je: „ Turnerovi dnevnici,
što ćete poduzeti kad dođu po vaše oružje?”
U Turnerovim Dnevnicima vjerojatno je najvažnija pouka
da svi trebaju prestati biti gledatelji i trebaju početi biti sudionici.
U toj knjizi
imate ilustraciju glavnog lika
koji raznosi sjedište FBI-a bombom u kamionu.
Kamion je pun iste vrste eksploziva s amonijevim nitratom
kakvim se poslužio i McVeigh.
Zatim se Waco dogodio 1993.
Danas sam stigao.
Čujem da bi se mnogi bojali izlagati ovakve stvari.
ČUVAJ SE VLADE KOJA SE BOJI ORUŽJA
U jučerašnjem požaru stradalo je čak 86 ljudi,
uključujući 17-ero djece.
Postavljaju se ozbiljna pitanja zašto je FBI odabrao upasti takvom silom.
Teško je imati na umu
da je sve počelo nalogom za pretres
i zalihom navodno nezakonitog oružja.
Osobi poput McVeigha to je bio nepobitan dokaz
da federalci napadaju ljude poput njega.
I sad je pronašao svoju svrhu.
Odluku da oduzmem živote u zgradi Murrah
nisam donio iz osobne koristi.
Smatrao sam da to činim za veće dobro.
Sad je dosta. U Wacu je započeo ovaj rat.
U Oklahomi će završiti.
Mislio je da može biti junak,
da će upozoriti sve u Americi da je vrijeme
da sruše vladu da nam ne bi oduzeli oružje.
Nadao se da će bombaški napad izazvati revoluciju.
Ne sramim se svojih osjećaja jer sam ljudsko biće.
Ako imam slabosti, javit ću vam. Ili mane.
Ali nemam ih.
Kajem li se?
Ne.
DESETI KOLOVOZA 1995.
Velika porota iznijela je optužnicu u sudnici preko puta
mjesta najgoreg terorističkog napada u povijesti SAD-a.
U optužnici stoji
da su Timothy McVeigh i Terry Nichols
sami isplanirali i izveli bombaški napad.
Danas je optužen i Michael Fortier.
Optužuju ga da je znao za bombaški napad
i svjedočit će protiv McVeigha i Nicholsa
u nadi da će dobiti blažu kaznu.
Zbog svega što je rekao, kad smo došli na sud,
slučaj je bio čvrst.
SAVEZNI SUD SAD-A
Danas će vladin svjedok protiv McVeigha
svjedočiti na suđenju za bombaški napad.
Michael Fortier trebao bi reći
da mu je McVeigh detaljno opisao kako će izraditi bombu
i raznijeti zgradu u Oklahoma Cityju.
Bilo mi je jako teško za vrijeme suđenja.
Nisam htjela imati veze sa suđenjem.
Nisam htjela prisustvovati.
Glumila sam da se ne događa.
U samo 11 dana svjedočenja tužiteljstvo je pozvalo
više od 90 svjedoka
koji su objasnili McVeighev motiv i njegovo kretanje.
Naposljetku, McVeigh je htio preuzeti zasluge za napad
koji je iznio.
Ljudi u Oklahomi koji su izgubili voljene,
žalim slučaj, ali znate što?
Nisi prva koja je izgubila dijete.
Nisi prva baka koja je izgubila unuku ili unuka.
Moj je odgovor: „Začepite. Niste posebni.”
Prebolite to.
Porota je donijela sljedeću presudu u slučaju Timothyja McVeigha, prva točka.
Zavjera.
Kriv je.
Kada su čitali presudu,
kao da je netko ispustio zrak iz gume.
Gotovo je.
Na temelju ovih razmatranja porota jednoglasno predlaže
da se izrekne sljedeća kazna.
Smrtna kazna za optuženog Timothyja McVeigha.
POROTA MCVEIGHU: IDI KVRAGU!
Nisam htjela da umre kad su ga odlučili pogubiti.
Htjela sam prosvjedovati.
Timothy McVeigh bio je ravnodušan,
nije ni trznuo kad je čuo kako porota glasa za smrt.
Ovo nije u redu. Nije pošteno.
Prelako se izvukao. Mi moramo živjeti s time. On ne mora.
Standard Oklahome stvarna je pojava.
Postoje stotine priča o ljudima toga dana
koji su pomogli.
Htio sam pomoći ljudima, žrtvama i njihovim obiteljima.
Borili su se jedni za druge.
Pazili su jedni na druge.
Da vidi da još ima dobra u svijetu.
Spašavali su jedni druge.
ZA GRAĐANE I STANOVNIKE... HVALA VAM.
Molili su se jedni za druge.
Da, molim za ljude koji su izgubili voljene.
Razmislite o toj kolektivnoj reakciji.
Ljudima treba oslonac, netko tko će ih držati za ruku i grliti.
Susjedi, prijatelji, rodbina, mame i tate.
Njihova djeca.
To smo mi.
BLAGOSLOVI DJECU
Standard Oklahome zasjao je.
Pokazao je kakvi su stanovnici Oklahome.
Da su brižni ljudi.
Prošao sam toliko obuka,
ali nijedna me nije pripremila na ljudski čimbenik.
Samo to nisam razumio,
kako će utjecati na mene.
To me još muči. Djevojčica koju sam pregledao.
Morao sam je pustiti.
To me stvarno muči.
Dr. Spengler umirovio se nakon više od 20 godina rada.
Sad živi u Tulsi i prodaje nekretnine.
Moj drugi sin, Carlos Moore Jr., rođen je na rođendan malog Tonyja.
Dugo sam bila mama koja ne skida pogled s djeteta.
U redu je. Meni to ne smeta.
Renee Moore još živi u Oklahomi. Svakog ponedjeljka večera sa sinom.
On je ljubav mog života.
Da. Sad ima 22 godine. Ne mogu vjerovati.
Ali da, volim ga.
Imala sam mnogo sreće što sam dobila drugu priliku.
Želim odati počast
životima ljudi koji je nisu dobili tako što ću iskoristiti svoju.
Amy Downs direktorica je unije za koju je radila 1995.
Motivacijska je govornica, triatlonka
i mama.
Michael Fortier izjasnio se krivim jer nije obavijestio nadležne o napadu.
Odslužio je više od deset godina.
On i njegova supruga žive u saveznom programu za zaštitu svjedoka.
Terry Nichols osuđen je po 161 točki za ubojstvo u državi Oklahomi.
Služi doživotnu kaznu bez mogućnosti uvjetne
i 161 uzastopnu doživotnu kaznu
u strogo čuvanom zatvoru u Florenceu u Coloradu.
Timothy McVeigh pogubljen je smrtonosnom injekcijom 11. lipnja 2001.
Stotine članova obitelji i prijatelja žrtava napada
gledale su pogubljenje preko televizije zatvorenog kruga.
Ukupno 168 ljudi, uključujući 19 djece, poginulo je 19. travnja 1995.
Dokumentarac je posvećen njima, svim ljudima koji su pomagali
i svim prijateljima i članovima obitelji kojima nedostaju.
Prijevod titlova: Tajana Pribil