Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Nu asta voiai?
Eu...
Nu ştiu.
Nu ştii.
Nu-ţi place inelul?
Ba da. Îmi place.
Te poţi opri.
Scuze, poţi să...
Poţi pleca.
Da.
Scuze.
Aveţi nevoie de datele mele bancare?
Primeşti numerar?
Ţine.
20, 40...
60...
PE NOTE MUZICALE
Ştiu. Trebuie s-o fac.
O să-i fie bine. Îl eliberezi.
Eşti sigură?
Da.
Dar nu eşti niciodată sigură.
De obicei, sunt sigură.
Mi-e doar teamă de lucrurile de care sunt sigură, aşa că zic că nu-s sigură.
Eu vreau doar...
Eu vreau doar să mă simt îndrăgostit.
Da. Şi eu.
Vă e foame? Am comandat mâncare chinezească.
O clipă, mamă.
Poţi rămâne dacă vrei.
Bine.
De fapt, ai putea să pleci?
Îmi pare rău.
Nu credeam că o să spui da.
- Păcat. Chiar îmi plăcea. - Termină.
Mi s-a părut...
Încetează, mamă.
Cum a fost nunta de azi?
A fost drăguţ. Erau două femei.
Excelent.
Spuneam doar că mi se părea foarte atrăgător, carismatic.
- N-am voie să subliniez asta? - Ce ai cântat?
Beethoven Opus 18 în introducere.
Opus 18.
Owen, poate că Isabel te poate lua şi pe tine la nunţi.
N-aş cânta niciodată la o nuntă.
E o insultă pentru muzicieni.
Mi s-a părut şi tare amuzant.
Mie, deloc.
Scuze.
Săracul.
Voiam să vă mulţumim.
A fost foarte frumos.
Cred că tatălui nostru i-ar fi plăcut.
I-ar fi plăcut mult.
Mulţumim.
Cum a reacţionat?
A plâns.
Vii la mine diseară?
- Nu pot. - De ce?
M-a sunat Dave şi cinăm împreună.
Nu...
Nu Dave!
Mereu mănânci atât de repede.
Nu mi-am dat seama.
Nu-i nimic. E doar amuzant.
Tot acolo locuieşti?
Acum am apartamentul meu.
- Tu stai tot la ai tăi? - Deocamdată da.
E un concurs pentru un post de instrumentist violă la Filarmonică.
Poate vrei să încerci.
Da. Am auzit.
Cum e să fii noul lor violoncelist şi cel mai tare?
Acum cred că vreau să mă sinucid cu 2% mai puţin.
Ei, haide...
Poate că tot o s-o fac.
O să scriu un bilet de adio şi o să dau vina pe dirijor.
Să se simtă el vinovat.
Te simţi bine?
Poate să se ducă dracului Filarmonica.
Farisei nenorociţi!
- Îţi dai demisia? - Nu.
Dacă aş pleca, secţia mea ar fi pierdută.
Da, ce s-ar face fără tine?
Faci mişto de mine?
Nu.
Nu prea mă simt iubit.
Dave, multă lume te iubeşte.
Eşti cel mai talentat violoncelist.
Serios!
Eşti genial.
Isabel?
Da?
Îţi mulţumesc că ai venit să mă vezi.
Mă bucur să te văd.
Şi eu.
A trecut atâta timp.
Îmi pare rău.
Pentru ce?
Pentru tot.
Pentru că te-am zăpăcit în toţi anii ăştia.
Pentru că nu ştiam ce vreau.
Tu ai fost adesea alături de mine.
Când am fost bolnav, la pământ.
Am avut o perioadă întunecată.
Vreau să-ţi mulţumesc că mi-ai fost alături.
Dave,
nu trebuie să-mi mulţumeşti sau să te scuzi.
Ştiu că ţi-e greu, dar ăsta eşti tu.
Vreau să fiu alături de tine.
Chiar vreau.
Ce drăguţ!
Tocmai m-am despărţit de prietenul meu.
Niciunul nu e suficient de bun pentru Isabel, nu?
Nu e adevărat.
Voiai să mai vorbim şi despre altceva?
Voiam doar să-ţi spun...
Că-mi pare rău şi că îţi sunt recunoscător.
Puteţi da mai încet?
- Sigur, draga mea. - Nu, mamă.
Îl dau mai încet, nu-l închid.
Ai putea să-l închizi de tot
dacă-l dai aşa încet.
Termină, Owen.
Încerc să exersez pentru concursul de la Filarmonică şi abia mă aud.
La Filarmonică?
Nu ştiam că dai concurs. Ce tare!
De ce ai vrea să cânţi la Filarmonică?
Owen, fii drăguţ.
Mai ţii minte ce am vorbit?
E o orchestră de top.
Teoretic. Dar dacă e să cânţi într-o orchestră,
ar trebui să fii la Berlin sau măcar la Chicago.
Sunt oarecum decente.
Păi...
Pe bune?
Probabil că nici nu mă vor selecta, aşa că nu contează.
E bine că eşti conştientă de realitatea situaţiei.
Mă duc să fac pipi.
Ce... Ce faci?
O să fii concediată.
Ţine!
Nu sunt...
Nu sunt chelneriţă. Scuze.
Ce e aici?
Cârnăciori înveliţi în bacon.
Da.
Cârnaciori cu bacon?
- Mulţumesc. - Sigur.
Cârnaciori cu bacon?
Isabel?
- Natalie! - Nicole.
- Ce mult a trecut! - Da.
Era să nu te recunosc fără aparat dentar.
N-am avut niciodată aparat dentar.
Corect. Aia era Nicole R. Tu eşti Nicole P.
Nicole F.
Acum eşti avocată?
Ăsta e planul.
Fac practică la o firmă până termin Dreptul.
Tu? Eşti... chelneriţă.
Nu, de fapt, sunt muziciană.
Dar lucrezi aici pe post de chelneriţă.
Nu, cânt la evenimentul ăsta.
Sunt în cvartet cu Christina, cea mai bună prietenă a mea.
E acolo.
Practic mi-ai oferit mâncare.
Ştii că am urmat Juilliard, nu?
Aha...
Felicitări?
- Poţi să ţii asta o clipă? - Ce? Nu...
Ţine-o puţin, te rog.
Mulţumesc mult.
Nu sunt chelneriţă.
Bun. Te-ai întors.
Să cântăm prima parte din "Mica serenadă".
- Tocmai am cântat-o. - Nu-i pasă nimănui. Nu ascultă nimeni.
Scuzaţi-mă!
- Alo? - Bine. Mozart. Începem.
Mâncăm ceva?
Du-te fără mine.
Bine, dar mai târziu îmi povesteşti tot.
Bine.
Nu te duci cu colegele tale?
Se grăbeau.
Aţi cântat frumos.
La început, serveai mâncare.
Apoi, te-am văzut cântând şi m-am gândit:
"Doamne... ce nu ştie să facă?"
A fost o neînţelegere fiindcă eram îmbrăcate la fel.
Da. De ce se îmbracă muzicienii mereu în negru?
Fiindcă suntem morţi pe dinăuntru.
Chiar ne-aţi ascultat?
Da, când am venit mai aproape.
Dar vă pasă dacă ascultă cineva?
Nu vă place să cântaţi pur şi simplu
şi să primiţi bani în schimb?
Cred că aşa ar trebui.
Aşa ar trebui.
Da.
Pentru mine a fost o plăcere absolută
să vă ascult astă-seară.
Mereu mi-a plăcut vioara.
De fapt, eu cânt la violă.
Care e deosebirea?
E puţin mai mare.
Violoncelul?
E cel mai mare. Viola e mijlocie.
Eu cânt un pic la chitară.
Tare!
Mă rog. Doar mă joc.
Nu sunt atât de bun ca tine.
Eu nu ştiu să cânt la chitară.
Cred că eşti destul de ocupată muziciană fiind.
Da, dar nu atât de mult încât să nu pot bea ceva.
Poftim?
Întrebam dacă eşti ocupată
fiindcă fiica mea are opt ani
şi are nevoie de o nouă profesoară de vioară.
Predai vioara? Pare destul de asemănătoare cu viola.
Vreţi să-i predau fiicei dv.?
Profesoara ei s-a mutat pe neaşteptate în Italia.
Iar soţia mea şi cu mine căutăm pe altcineva.
Ce nasol!
E groaznic când cineva pleacă brusc.
Dacă se întâmplă să predai,
situaţia n-ar mai fi atât de rea.
Bun. Rachel, opreşte-te.
Ce-am zis toată ora?
Arcuşul întins.
Şi al tău cum era?
Strâmb.
Şi cum îndrepţi asta?
Hotărându-te să nu mai ţii arcuşul strâmb.
Ci drept.
Şi? Te-ai hotărât?
Da.
- Cum merge treaba? - Grozav.
Da. Am progresat cu "Twinkle Twinkle".
- Nu-i aşa, Rachel? - Da.
Super! Te duci să te pregăteşti, draga mea?
În curând plecăm la bunica.
- Bine. - Bravo.
Puteţi veni la fel şi săptămâna viitoare?
Sigur.
- Bun. - Fantastic!
Ce veste bună!
Vă suntem recunoscători că aţi acceptat aşa, din scurt.
Trebuie să vă plătesc.
Da.
Bun.
20, 40, 60...
- E-n regulă. - 80.
Mulţumesc mult.
- Pe săptămâna viitoare. - Perfect.
De fapt, plecăm împreună.
Mergem cu toţii.
Rachel, eşti gata?
Vin acum.
Ia-ţi jacheta.
Nu ştiu dacă mă mai pot duce acolo.
- Vreţi să bem ceva după? - Trebuie să exersez.
- Şi eu. - Diseară?
Exersez mereu înainte să mă culc.
Vorbeam cu Isabel.
O să particip la concursul de la Filarmonică.
Da?
Nu vreau să fac mare caz, dar Dave a zis să încerc.
Mă rog, cum zice Dave.
Ce înseamnă asta?
Deteşti orchestrele.
Când am zis eu aşa ceva?
Ştiu că e aşa.
De unde?
- Cum merge pregătirea pentru concurs? - Bine.
Exersez serios.
Bine.
Te-ai tuns?
O să am un contract pentru o şedinţă de înregistrare.
Vrei să vii şi tu? Dacă nu eşti prea ocupată cu exersatul.
Vin.
Super. Minunat!
Super.
Te-ai tuns?
Nu mai ţin minte.
La naiba! Trebuie să plec.
Îţi trimit detaliile pentru şedinţa de înregistrare.
Bine, mulţumesc. Pa.
Fir-ar!
Sună tot mai bine.
Îmi place partea unde se aude...
Nu, e...
- Asta am zis. - Ai spus...
Dar e...
E partea mea favorită.
O tot dau în bară.
Exersează în continuare.
O să reuşeşti.
Concursul e peste două săptămâni. Nu mai am timp.
Exersează câte puţin zilnic timp de două săptămâni.
Foloseşti un metronom?
Nu cred că-i oferim lui Isabel ce-i trebuie.
Ce îţi trebuie?
Să credeţi în mine.
Trebuie să fii mai explicită.
Eu cred în tine.
Nu te cred.
Mulţumesc mult că ai venit.
Mulţumesc că m-ai chemat.
Dacă e ceva ce pot face altfel...
Cânţi minunat.
- Ai fost la Juilliard, nu? - Da.
Fantastic!
Şi eu am fost la Conservator.
Nu la Juilliard, dar cântam la pian.
Cântam Beethoven şi toate porcăriile alea.
Adică nu-s porcării,
dar te pot face să te simţi nasol.
Cât timp nu ai cântat porcării?
Adică când nu te-ai simţit nasol?
De şase ani.
Compui vreodată?
N-aş şti ce să compun.
Ştii sentimentul ăla
că trebuie musai să faci ceva?
Am compus odată un cântec, dar prea suna a clişeu.
Şi nu l-am mai cântat niciodată.
Tare!
Mâine, proba de sunet e la 19, spectacolul, la 20.
Cu ce să mă îmbrac?
Complet în negru? Sau mai colorat?
Nu ţi-aş spune niciodată ce să porţi.
Fii tu însăţi.
Super!
Poate puţin mai sexy.
Da?
Tu însăţi, dar mai sexy.
Îmi place mai mult de tine decât de fosta profesoară.
Eşti drăguţă, dar sunt sigură că era foarte bună.
Era în regulă.
Dar nu atât de bună ca tine.
Şi avea respiraţie urât mirositoare.
Asta nu e bine.
Îmi spui dacă am şi eu vreodată?
Bine.
Vorbim mult despre direcţia arcuşului.
Da.
Acum vreau să vorbim despre o altă direcţie.
Direcţia liniei.
Ce crezi că înseamnă "linie"?
- Tati! - Ce mai faceţi?
Scuze că vă întrerup.
Când terminaţi lecţia, rămâi la masă.
- Nu cred că pot. - Te rog, rămâi la masă.
E clar că Rachel exersează mult.
Carl, ai mai cântat la chitară?
E foarte discret în privinţa asta.
Cântă doar când eu şi Rachel nu suntem acasă.
Încerc să cruţ pe toată lumea.
Obişnuiai să-mi cânţi mai mereu.
Cântă şi cu vocea.
Isabel, ce proiect mai ai?
Mâine cânt cu o cantautoare
în Brooklyn.
Interesant!
Da.
O acompaniezi?
Trish, nu presupune că face doar acompaniament.
Nu-i nimic. Da.
Cânt cu ea nişte cântece în care e nevoie de violă.
Cum o cheamă?
Vybe, cu "y".
Ce stupid!
Dumnezeule!
Ce nume stupid.
- Scuze. - Nu face nimic.
E stupid.
Îmi doream să-i detest muzica,
dar nu ştiu... e bună.
Ce agasant!
Am trecut şi eu prin aşa ceva.
O mai ţii minte pe Cheryl de la facultate?
Am fost la facultate cu o fată, Cheryl.
Eram oarecum rivale.
Citea poezie
la o cafenea din campus.
Mă gândeam:
"Doamne, probabil că e foarte nasol."
Dar chestia e că
m-a inspirat foarte tare. A fost tare emoţionant.
Ce este o rivală?
Cineva cu care simţi că eşti în competiţie.
Dar viaţa nu e o competiţie, scumpo.
Dacă înţelegi asta acum,
o să-ţi fie mai bine decât altora.
Aşa este.
Stop. Intonaţia. Să o definim.
Cântăm în casa unui moş, nu?
- E un mecena! - Cum l-ai cunoscut?
E un mare susţinător al artelor şi al muzicii.
A venit la mine după recitalul meu de la DiMenna.
Ciudatul ăla!
E inofensiv.
Am stat mult de vorbă.
Despre ce?
Nu ştiu. Am făcut conversaţie.
- Mi se pare normal. - E un mecena.
Bună.
Nu mi-am dat seama că eşti aici. Scuze, dormeai?
Nu-i nimic. Am avut un vis foarte ciudat.
Erai la concurs, iar eu eram în juriu.
De fapt, nu eram decât eu în juriu,
dar ştiam că mai sunt şi alţii,
însă întârziaseră.
Aşa că eram încântată că te pot trece
din moment ce ceilalţi nu veniseră.
Doamne! Nu cântai deloc bine.
Şi nu am putut să te trec.
- Te mai doare încheietura? - Îmi revin.
- Abia aştept să se termine concursul. - Sper să-l iei.
Nu-l iau nici măcar în visele tale!
Ai ceva mai sexy de îmbrăcat?
Mulţumesc.
Sunt Vybe cu "y".
Vă iubesc pe toţi.
Acum e rândul violei.
... ceva mai rezervaţi.
O, Doamne!
- Da. - Noroc!
- Noroc!
Trimite-mi contul tău de Cash App ca să te pot plăti.
- Mulţumesc. Ţi-l trimit. - Îţi mulţumesc.
- Te-ai simţit bine? - Da.
Cântecele tale sunt minunate, iar publicul a fost grozav.
A fost super!
Tu cum te distrezi?
Îmi plac filmele.
Te vezi cu cineva?
Nu.
Scuze.
Dumnezeule!
- Mamă? - Am venit.
Ce? Nu trebuia să vii.
N-am cântat cine ştie ce.
Ştiu, dar m-am simţit prost pentru ce am zis mai devreme.
Şi m-am gândit că ne putem distra în seara asta.
Bine. Cum ţi s-a părut spectacolul?
Nu ştiu. A început să mă doară spatele la primul cântec
şi n-am mai ascultat.
E un tip foarte chipeş aici,
pe care l-am auzit spunând că a venit să te vadă pe tine.
Mi-ai zis că e o cântăreaţă bună,
aşa că am venit să mă conving.
- Şi cum ţi s-a părut? - Mi-a plăcut.
Are ceva.
- Bună! Sunt Carl. - Bună. Sunt mama lui Isabel.
Aveţi o fată incredibil de talentată.
Mulţumesc. De ce nu mi-ai povestit despre el?
Mamă, nu suntem...
Fiica dv. îi predă fetei mele.
Eu şi soţia mea ne bucurăm foarte tare că Isabel a fost disponibilă
şi a primit-o ca elevă.
O, Doamne! Eşti mai în vârstă decât pari.
Sper că Isabel face o treabă bună.
Eu sper că fiică-mea face o treabă bună.
Isabel, bem nişte shot-uri.
Sunt părinţii tăi?
Mama mea şi tatăl elevei mele.
Tare.
Poartă rochia mea.
Aţi cântat extraordinar.
Bestial.
Mersi.
E ceva gen...
Este...
Măcar o dată, da.
Vă mai pun?
- E în regulă. Eu nu mai vreau. - Nu.
Maică-ta e fantastică.
- Mersi. - Nu, serios.
Bucură-te de ea
pentru că acum e aici, râde,
dar mâine s-ar putea zvârcoli pe jos,
din cauza epilepsiei de care nu ştia nimeni.
Nu... I s-a întâmplat mamei tale?
Încă nu.
Dar orice e posibil.
Îţi place să lucrezi cu Vybe?
Vybe? E fantastică.
Un adevărat geniu.
Vybey?
Nu.
Aduceţi nişte şerveţele?
- E...Vybe! - Îmi pare rău.
Cred că a adormit.
Cât timp nu vomită...
N-o s-o facă.
Mulţumesc că ne duci acasă.
Cum e să locuieşti cu ai tăi?
Uneori mă scot din minţi.
Cu oricine ai trăi te va scoate din minţi.
Şi dacă locuieşti singură, vei ajunge să o iei razna.
Super.
Scuze.
Se poate şi mai rău.
Zi-mi să-mi ţin gura.
Nu, nu mă deranjează.
A fost drăguţ că ai venit astă-seară.
N-am avut o prestaţie importantă.
Ce înseamnă pentru tine prestaţie importantă?
Dau un concurs la Filarmonică în curând.
Ar fi important dacă l-aş lua.
Ai avut mereu visul ăsta, să cânţi la Filarmonică?
Nu.
Ce înălţător!
Cum te distrezi?
Poftim?
Cântăreaţa, Vybe, m-a întrebat asta azi
şi n-am ştiut ce să-i răspund.
Ce fel de întrebare e asta?
Da. M-a făcut să mă simt deşartă.
E tare interesant
că faci un lucru foarte intens.
Serios?
Nu e sănătos.
Stop. Trebuie să fie mai lent.
Trebuie să fac o pauză de zece minute pentru încheietură.
Am mai făcut una acum zece minute.
Scuze. Mă doare rău.
Pe mine mă doare mereu încheietura.
Nu te-am auzit plângându-te.
Mi-e teamă să nu dezamăgesc
şi cânt în ciuda durerii.
Ce-ar fi să ne oprim pe ziua de azi?
E în regulă pentru toată lumea?
Bine.
Stop, stop!
Nu merge. Nu aşa trebuie să sune.
- Vino încoace. - Bine.
- Ce naiba înseamnă asta? - Aşteptaţi puţin.
Rămâneţi aici.
Doar o clipă. Bine?
Nu se poate! Dumnezeule!
Bine. Am înţeles.
Nu vreau să citesc porcăria asta.
Nu-mi pasă de partitură!
Cred că pot...
Îmi pare foarte rău.
Bun.
Scuze.
Cântaţi cu toţii foarte bine.
Grozav.
Fantastic.
În regulă.
Doamnelor şi domnilor, regizorul filmului, Aaron...
- Dă-o încolo! - Las-o baltă.
- Nu e important. - Sigur.
Ascultaţi. Vreau să vă uitaţi la film,
iar apoi să cântaţi.
Asta e tot. E destul de...
Tonuri lungi, efecte?
Vreau să vedeţi prin ce trece ea.
Frică. O sesizaţi? Să răzbată din felul cum cântaţi.
Priviţi scena asta. Uitaţi-vă.
Dumnezeule! E foarte frumos.
Ia pastilele...
Şi... acum e cel mai tare.
Când ia pastilele, se schimbă totul.
Devine înfricoşător.
Intens.
Apoi intră în cadă.
Intră în cadă.
Şi intensitatea scade.
Intensitatea scade. Apoi e mai calm, mai aşezat.
Bine? Aşa...
Da?
Ce zici de asta? Cântaţi aşa.
Da, bine.
Categoric.
Să reluăm
de la măsura 33.
Repetăm asta,
apoi improvizăm alte sunete
şi nişte efecte de arcuş.
Mulţumesc. Bine. Aşa să faceţi.
Bine.
E în regulă pentru toată lumea?
Cum merge?
Bine.
Mulţumesc că m-ai chemat şi pe mine.
A fost ciudat, dar a fost o pauză binevenită
de la repetiţia cu cvartetul şi de la predat.
Predai?
Cum merge?
Chiar îmi place.
Totuşi, cred că tatăl elevei mele vrea să mi-o tragă.
Cum îţi dai seama?
Mereu îmi dau seama.
Ce vrei?
Tu ce vrei?
Fir-ar!
Scuze. Au venit?
Încă nu. Unde ai fost?
Uitasem.
În fine. Poftim.
Cred că ar trebui să le spui că locuieşti singură.
Ştii că, dacă aş face asta, nu m-ar mai ajuta cu chiria
şi m-ar obliga să mă întorc la ei, la Jersey.
Cântă mai mult şi plăteşte-ţi singură chiria.
Poartă-te ca un adult.
Tu locuieşti cu ai tăi pentru că nu poţi plăti chiria.
Eu locuiesc singură. Eu mă port ca un adult.
Bună, mamă.
Bravo! Deci, săptămâna asta
vreau să faci zilnic exerciţiile cu arcuşul
câte cinci minute. Bine?
Apoi, cred că eşti pregătită să treci la următoarea piesă
dacă vrei.
Doar prima pagină. Şi o iei uşor.
Notez toate astea pentru mama ta.
Ai vreun iubit?
Nu. De ce?
Bună! Cum a fost?
Bine. Super.
Scriu ce trebuie să facă Rachel săptămâna asta.
- Grozav. - Mulţumesc.
Am întrebat-o pe Isabel dacă are un iubit şi a zis că nu.
Rachel!
Nu e treaba noastră.
- Dar mi-ai zis să... - Ştii ce?
Am nişte gustări pentru tine în bucătărie.
Poate că vrea şi Isabel o gustare.
Sunt sigură că Isabel trebuie să ajungă la un eveniment.
Ai un eveniment?
- Nu, dar ar trebui să... - Bine.
Atunci poţi lua o gustare.
Asta e pentru tine.
Îmi place ceainicul.
Lui Carl i-a plăcut spectacolul alaltăseară.
A fost drăguţ din partea lui că a venit.
Da.
Îi place să meargă în diverse locuri.
Mi-a zis că participi la un concurs la Filarmonică.
- Da. - Ţi-e teamă?
Am ceva emoţii,
dar am cântat pentru familia mea aşa cum aş cânta la concurs
şi mă ajută.
Te îmbraci elegant?
Nu.
Cânţi în spatele unui paravan,
sunt audiţii pe nevăzute,
dar acasă e ciudat să instalez un paravan.
Ai putea da o probă pentru noi.
Nu... Cred că vă scutesc.
Bună!
- Tati. - Bună, dragule.
Isabel va cânta pentru noi ca la concurs.
Pentru postul la care visezi, care te entuziasmează.
Nu ţi-l doreşti mult?
Ne-ar face plăcere să te auzim cântând ca şi cum ai fi la concurs.
Aş putea pune un cearşaf
care ar fi ca un paravan,
ca să fie mai autentic.
Bine.
Mulţumesc.
Chiar nu e nevoie. Aş putea cânta pentru voi pur şi simplu.
Nu! Aşa e mai realist.
Gata.
- Bună! - Stai.
Rachel, rămâi pe partea asta.
Bine.
Aşa.
Şi acum?
Deci, mă prefac că intru
şi când auziţi că m-am oprit,
puteţi spune: "Începe când eşti gata."
Vrei să spui tu?
- Începe când eşti gata. - Nu acum.
Nu acum.
Bine. Acum mă prefac că intru.
Hai.
Începe când eşti gata.
Nu...
Nu, nu...
Draga mea, lasă cearşaful.
Ba nu.
E mai bine cu cearşaful.
Bine.
Vezi? E foarte uşor.
Îl lipesc aici
ca să stea cum trebuie.
Bun.
Aşa. Scuze.
Vrei s-o iei de la început?
Bine.
Începe când eşti gata.
Scuze, am ratat aici.
- Semnalul n-a fost clar. E vina mea. - Ce-ar fi să-l dea Max?
- O idee foarte bună. - Bine. Să încercăm de acolo.
- Isabel, ai înţeles? - Ce? Să dau eu semnalul?
Max intră cu La.
Bine.
A fost mult mai bine.
- Să mai încercăm o dată. - Da, a fost super.
Te simţi bine?
Putem lua o mică pauză?
Chiar acum mă doare.
Ai fost la un medic să-ţi vadă încheietura?
E în regulă. Trebuie doar să fac pauze.
Pauzele astea ne ţin pe loc.
De la ce?
Oricum, cântăm în casa unui moş ciudat.
Dacă facem atâtea pauze, ar trebui să ne oprim.
Pleci?
Îmi pare rău că e aşa.
Mamă?
- Mamă? - Ce este?
- Mi-ai văzut partiturile pentru concurs? - Nu.
Îl închid.
Când le-ai văzut ultima oară?
Fir-ar!
Dai drumul iar la muzică, dragule?
A stricat totul.
De ce eşti acasă? N-ai de lucru?
Ce ar fi să zici "Cât mă bucur că ai fost aici ca să mă ajuţi"?
Scuze.
Mulţumesc că ai răspuns la mesajul meu disperat.
Lucrez de acasă azi,
ceea ce înseamnă că practic stau
şi mă uit la telefon.
În caz că primesc vreun mesaj urgent
despre vreo partitură lipsă.
Nu pot să cred că am uitat-o aici. Niciodată nu fac asta.
- "Don Juan"? Asta e? - Da.
Mulţumesc!
Ce te-ai face fără mine?
Sincer, nu ştiu.
Ai fi terminată.
Pare greu.
Da.
Este.
Sigur vrei să faci asta?
Nu sunt niciodată sigur.
Vreau să-ţi arăt ceva.
Stai aici.
- Bine. - Ce e?
Aşteaptă acolo.
Nu te mişca.
Vino şi aşază-te.
Vino încoace.
Sună grozav.
Nu râde.
M-am gândit mult
Ce e asta şi ce nu este
Iar inima mea bate ca o tobă
Într-un ritm de mult uitat
Iubirea asta nu-i născocită
Mă face să mă simt viu
Să mă simt viu, viu
Mă face să mă simt viu
Să mă simt viu...
Isabel şi-a uitat partitura.
Tati, de ce cânţi la chitară?
Lucrez la ceva.
Îţi cânt şi ţie mai târziu, scumpo.
Acum du-te în camera ta.
Da. Hai în camera ta.
Bună.
Fir-ar să fie!
O să strâng toate telefoanele.
Puneţi-le în cutia asta
când intraţi.
Luaţi un număr din bol.
Să mi-l arătaţi. Super. Mulţumesc.
Bun. Excelent. Am văzut.
Mulţumesc.
Telefoanele, în cutie.
Mulţumesc.
Aşa.
Da. Mulţumesc.
Grozav.
Sunteţi numărul unu.
Mergeţi direct
în camera de pregătire.
Mulţumesc.
Ai emoţii?
Bine.
- Bună, Christina. - Sunt programată la ora 15.
Da. Luaţi un număr din bol.
Lăsaţi telefonul mobil în cutie.
Mulţumesc.
- Ce naiba? - Ce e?
Pot participa şi eu la concursul de violă dacă vreau.
Pe bune?
Cânt şi la violă uneori.
Ca acompaniament obscur, care nu contează!
Isabel, doar asta facem.
De ce n-ai fost la concursul pentru vioară?
Am fost.
Foarte naşpa din partea ta!
Nu m-am gândit că voi merge mai departe.
Nici nu mă pot uita la tine.
Ai terminat?
Nu cred că sunt în stare acum.
Bine.
Ce e?
Vrei să-ţi dau mai multă atenţie?
Bine.
Eşti drăguţă.
Ce e?
Îţi place?
- Ce? - Muzica.
Muzica e cea mai transcendentală formă de artă
în care aleg să excelez.
Alo.
Eu sunt.
Înţeleg.
Nu-i nimic. Mulţumesc.
N-am luat concursul de la Filarmonică.
- Apropo de asta... - Aşteaptă până după concert.
Bine.
De ce să aştepte?
Ashley şi cu mine...
Ne retragem din cvartet.
Poftim? De ce?
Fiindcă tu şi Isabel
abia dacă ne băgaţi în seamă.
N-aţi mai vorbit despre asta.
E greu cu voi, tot timpul vă certaţi.
- Ba nu. - Ba cam aşa e.
Ba nu!
Vrem doar un mediu mai puţin toxic.
Doare?
Cred că da.
Faci nişte exerciţii de întindere înainte să cânţi?
Nu prea.
Muzicianul e ca un atlet.
Trebuie să ai grijă de corpul tău.
Câte ore pe zi exersezi?
Trei sau patru.
Tocmai am luat un concurs la Filarmonică.
O să-ţi arăt nişte exerciţii pe care să le faci.
Tratez mulţi instrumentişti.
Niciunul nu prea face exerciţii de întindere.
Ştiu că ar trebui să fac, dar mă gândesc
că în timpul ăla ar trebui să exersez
şi că o să le fac altă dată.
Bună.
Ce mai faceţi?
Bine.
Am fost la un detartraj la etajul 20.
La "Dentiste".
Super.
Eu am fost la fizioterapeut,
la etajul 15.
Tendinită.
Aoleu.
Mai poţi participa la concurs?
Tocmai a fost. Nu l-am luat.
Îmi pare rău.
Nu-i nimic. Mulţumesc.
Ştiu că n-am mai vorbit
să reprogramăm ultima lecţie pe care am anulat-o.
Nu-i nimic.
Îmi...
Îmi pare rău că te întreb, dar ai...
Ai avut vreo legătură cu el?
Iar urcă.
Credeam că am apăsat pe Parter.
Nu-mi răspunzi la întrebare?
Eu...
Salut, puştoaico.
Vrei să fii în formă pentru următorul concurs?
Nu ştiu.
S-ar putea să nu mai particip la concursuri pentru orchestre.
După numai un concurs?
Da. Nu ştiu.
Îţi place să predai?
Nu ştiu.
Cum adică nu ştii?
Nu ştiu.
Mă pricep să predau.
Eu nu.
Să predai?
Nu merit nimic bun de la viaţă.
Stai puţin.
De unde vine asta?
Ai făcut vreodată ceva rău?
Am făcut lucruri de care nu sunt mândru, pe care le regret.
Cum ar fi?
Nu cred că se cade
să ţi le povestesc.
Eu am făcut ceva rău.
Foarte rău.
Aşa.
Câte cadavre?
Ai rănit pe cineva?
Nu fizic.
Ce ai făcut?
Nu cred că se cade.
Îmi poţi spune orice.
Orice vrei.
M-am sărutat cu tatăl unei eleve.
Şi e însurat.
Soţia ştie. Poate ştie şi copilul.
O să ajung în iad, nu?
Da.
Dacă ajungi tu, ajung şi eu.
Ai distrus o familie?
Nu.
Practic ea...
Era... eram...
În orice caz, nici tu.
- Dar am acceptat. - Nu.
Mi s-a părut că chiar vreau.
Şi le-am distrus viaţa.
Isabel, nu-mi place să te anunţ,
dar nu eşti atât de deosebită.
Adică, dacă n-ai fi fost tu,
ar fi fost altcineva.
Poate că chiar este.
Nu-l cunoşti pe tipul ăsta.
Poate că se giugiuleşte cu toate profesoarele fiică-sii.
Crezi?
S-ar putea.
Poate că se culcă cu meditatoarea de matematică a fiicei
chiar în clipa asta.
Da.
Asta mă face să mă simt mai bine.
- Da? - Da.
Bun.
Trebuia să mă ajuţi cu traseul.
- N-am ştiut că ai nevoie de mine. - N-am!
Bravo!
Bravo.
A fost o încântare.
A fost o plăcere şi o onoare să cântăm
în casa dv. frumoasă.
Plăcerea e de partea mea.
- A noastră. - Dumnezeule!
A fost ireal!
Toţi sunteţi extraordinari.
Cei mai buni.
Şi atât de frumoşi.
Mulţumim.
Cum ai găsit acest cvartet remarcabil, dragule?
Am văzut-o pe Christina cântând într-un recital incredibil la DiMenna.
Ne place DiMenna.
E la modă.
Trebuie să rămâneţi neapărat, avem nişte gustări.
Ar vrea să te cunoască nişte oameni
care poate vor vrea şi ei concerte.
De fapt, cvartetul se destra...
Ne-ar plăcea să mai rămânem puţin şi să-i cunoaştem şi pe ceilalţi.
Nu refuz niciodată nişte vin.
Nici nu te lăsăm.
- Să mai bem un pahar? - N-ar trebui să fim aici.
Pot să vă spun, fetelor, că sunteţi...
Mai pot spune aşa
de când cu corectitudinea asta politică?
E o nebunie.
Cine ştie ce mai putem spune?
Generaţia voastră e militantă.
Doamnelor, aţi fost foarte bune!
Mulţumim mult.
Mulţumim.
- Îmi place rochia dv. - Mie îmi place de tine.
Dar eu şi soţul meu speram să ascultăm Vivaldi.
Vivaldi e preferatul nostru.
- Data viitoare. - Data viitoare.
Da! Vă rog.
Vivaldi îmi aminteşte de călătoria la Veneţia.
Nu-i aşa, iubitule? Mai ţii minte?
Când am ascultat Vivaldi la Veneţia?
Venencia?
Vrei să mergem?
- Cred că ar trebui să plecăm. - Da.
Te simţi bine?
Un moş s-a oferit să mă treacă în testament.
Nu mai pot.
Doamne! Aţi văzut-o pe Christina?
Credeam că ştii tu unde e.
Christina?
Poţi să-l ţii? Îmi iei şi mie lucrurile?
Christina!
Credeai că nu te aud.
Christina!
- Trebuie să plecăm. - Poftim?
- Plecăm. - Staţi.
- Trebuie să plecăm. Scuze. - Ce? Nu, tocmai...
- Dă-i drumul! - Eu doar...
Nu!
Să mergem.
- Vioara mea! - O iau eu.
Unde fugiţi, doamnelor?
- Mulţumesc mult. - Sigur.
Hei!
Mi-ar plăcea să te văd cântând cândva.
Ai ceva programat?
Nu.
La revedere.
Scuzaţi-mă...
Scuzaţi-mă, vă rog.
- Vă rog. - Vă pot ajuta?
Frumos...
Vă rog.
Vreţi să vă fac o poză?
Bine.
Sigur.
Bun. Unu, doi...
Nu.
Fără ochelari. Mai bine.
Mult mai bine.
Bine.
Unu, doi, trei.
Poftiţi.